ПОСТАНОВА
Іменем України

10 травня 2018 року 
Київ
справа №562/199/17
адміністративне провадження №К/9901/29423/18
10 травня 2018 року                              м. Київ                              К/9901/29423/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Стрелець Т. Г.,
суддів - Білоуса О. В., Бевзенка В.М..,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №562/199/17
за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м.Рівне, інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції Шебанова А.С. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягненняпровадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою  інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Рівне Департаменту патрульної поліції Шебанова Андрія Сергійовича на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2017 року, прийняту колегією суддів у складі: головуючого судді - Котік Т.С., суддів:                                                                              Жизневської А.В., Моніча Б.С.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції м.Рівне, в якому просив скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії АР №123984 від 18.12.2016року та визнати протиправними дії щодо її складання інспектором поліції Шебановим А.С.
2. Позовна заява мотивована тим, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями норм статей 245, 258 КУпАП та без належних доказів.
3. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 6 березня 2017 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Рівне Департаменту патрульної поліції Шебанова А.С.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
4. Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
5. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
6. 03 травня 2017 року Житомирський апеляційний адміністративний суд вирішив: 
6.1. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від "06" березня 2017 р. скасувати та прийняти нову.
6.2. Позов ОСОБА_1 задовольнити. 
6.3. Скасувати постанову серії АР №123984 від 18.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
7. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що  відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином та не надано належних доказів вчинення адміністративного правопорушення. Позивачем виконано вимоги Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та на день складання постанови поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у позивача був в наявності, що підтверджено відповідним спеціальним знаком.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
8.Не погоджуючись з таким рішенням суду апеляційної інстанції, інспектор роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Рівне Департаменту патрульної поліції Шебанов Андрій Сергійович звернувся із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
9.Вищий адміністративний суд України ухвалою від 02 серпня 2017 року відкрив касаційне провадження у справі.
10.Ухвалою від 7 травня 2018 року Верховний Суд прийняв до провадження касаційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Рівне Департаменту патрульної поліції Шебанова Андрія Сергійовича на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2017 року.
11.Позивач відзиву на касаційну скаргу не надавав.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
12. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу
12.1 Оскаржувана постанова винесена у відповідності до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення, повноважною особою та за своєю формою і змістом відповідає нормам статті 283 КУпАП.
12.2. Судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги докази, досліджені судом першої інстанції, які стосуються обставин вчинення позивачем правопорушення, а саме - відеозапису з нагрудної відеокамери інспектора поліції, де позивач визнав, що страховий поліс за 2016 рік у нього відсутній.
11.3.Наявність спеціального знаку до полісу не є підтвердженням факту наявності у позивача полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та ніяким чином не впливає на відповідальність особи, передбачену статтею 126 КУпАП.
ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
12. 18 грудня 2016 року інспектором роти №2 батальйону УПП в м.Рівне Шебаловим А.С була винесена постанова серії АР №123984 по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.
13. Як зазначено у вказаній постанові, 18 грудня 2016 року о 10 годині 55 хвилин на 326 км. автодороги М-06 Київ-Чоп водій порушив вимогу дорожнього знаку, а саме: здійснив проїзд без зупинка перед знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив вимоги розд. 33 п.2.2 та п.2.1 ґ Правил дорожнього руху.
14. Постановою у справі про адміністративне правопорушення позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, і на нього відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень. 
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
15. Конституція України.
15.1 Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
16. Кодекс адміністративного судочинства України. 
16.1 Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
16.2 Пункт 19 статті 4. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
16.3 Стаття 5. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
16.4 Стаття 19. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
16.5 Стаття 341. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
16.6 Стаття 77. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
17. Кодекс про адміністративні правопорушення України.
17.1 Стаття 245. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
17.2 Стаття 7. Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
17.3 Стаття 254. Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.
17.4. Стаття 258. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
17.5 Стаття 251. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
17.8 Стаття 283. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
17.9 Стаття 279. Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
17.10 Стаття 126. Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
18. Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»
18.1 Пункт 17.5 статті 17. При   укладенні  договору  обов'язкового  страхування цивільно-правової відповідальності страховик зобов'язаний безоплатно видати страхувальнику спеціальний  знак, що  затверджується  Уповноваженим  органом за поданням МТСБУ, та бланк повідомлення  про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка,  а  також  перелік представників страховика, уповноважених виконувати  функцію такого страховика щодо опрацювання претензій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі. У   разі   втрати   або   використання   бланка  повідомлення  про дорожньо-транспортну пригоду страховик на підставі письмової заяви страхувальника  зобов'язаний  безоплатно  видати  йому новий бланк такого повідомлення.
18.2 Пункт 21.1. статті 21. З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов'язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.
Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.
18.1 Пункт 1 та 2 розділу III. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема     частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
18.2 Пункт 9 розділу ІІІ. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
V.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
25. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
26. Колегія суддів зазначає, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.
Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень відповідачем надано DVD диск, який містить відеозапис розгляду інспектором Шебановим А.С. справи про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, відео файли, здійснені нагрудними відеокамерами патрульних поліції (відеореєстраторами), які б зафіксували факт порушення позивачем частини 1 статті 122 КУпАП не збереглися. 
Пояснення відповідача про те, що такий запис був наявний при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, не підтверджує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Зважаючи на вищезазначене, беручи до уваги те, що відповідачем не надано будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, апеляційний суд дійшов вірного висновку про необґрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в цій частині.
Посилання касатора, що позивач на пропозицію інспектора патрульної поліції відмовився переглянути відеозапис, яким, за словами відповідача, зафіксоване адміністративне правопорушення, є необґрунтованими, оскільки відмова  ОСОБА_1 від перегляду вищезазначеного відео є його правом не може вважатися беззаперечним доказом визнання позивачем своєї вини. Така вина має бути підтверджена відповідними доказами, передбаченими статтею 251 КУпАП. 
27. В частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення частини 1 статті 126 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.
Із відеозапису, дослідженого судами попередніх інстанцій, вбачається, що позивач заперечував проти притягнення його до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). 
ОСОБА_1 наголошував на існуванні такого полісу, підтвердженням чого є спеціальний знак, який видається страхувальником застрахованій особі при укладанні договору страхування та є невід'ємною  частиною такого договору. Проте, такі доводи відповідачем було проігноровано.
Зважаючи на вищезазначене, беручи до уваги те, що відповідачем на огляд суду не було надано інших доказів, які прямо або опосередковано вказують на вчинення позивачем адміністративних правопорушень, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії АР №123984 від 18.12.2016 року.
Колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду апеляційної інстанції, а тому підстави для її задоволення відсутні.
28. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
29. Зважаючи на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
30. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Рівне Департаменту патрульної поліції Шебанова Андрія Сергійовича - залишити без задоволення.
2. Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 03 травня 2017 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                   Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                       О.В.Білоус
                                                                      В. М. Бевзенко