Верховний
Суд

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2018 року 
м. Київ

справа №  905/745/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,
за участі секретаря судового засідання Корпусенка А.О.

за участю представників:
позивача - не з'явився,
відповідача 1 - не з'явився
відповідача 2 - Лучко М.О. (свідоцтво адвоката № 2083 від 25.04.2014), яка діє на підставі ордеру № 19-00007 від 06.02.2018
відповідача 3 -  не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця"
на рішення господарського суду Донецької області від 26.06.2017 (суддя - Левшина  Г.В.)
та на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2017 (судді: Радіонова О.О. - головуючий, Попков Д.О., Чернота Л.Ф.)

у справі №  905/745/17

за позовом Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод"
до           1.Державного підприємства "Донецька залізниця"
2.Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"
3.Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення вартості недостачі вантажу у розмірі 52 478,49 грн, 

ВСТАНОВИВ:

1. 03 квітня 2017 Приватне акціонерне товариство "Донецьксталь" - металургійний завод" (далі в тексті - ПрАТ "Донецьксталь"/Позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача 1, Державного підприємства "Донецька залізниця" (далі в тексті - ДП "Донецька залізниця"/Відповідач  1), до відповідача 2, Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі в тексті - ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"/Відповідач 2), до відповідача 3, Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі в тексті - ПАТ "Українська залізниця"/Відповідач 3/Скаржник), у якій просило: стягнути солідарно з ДП "Донецька залізниця", ПАТ "Українська залізниця", в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця", ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" вартість недостачі у розмірі 52   478,   49 грн; судові витрати покласти на Відповідача по справі.

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що вантажовідправник (Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат") завантажив вантаж в несправний вагон та перевізник (Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця") не забезпечив збереження прийнятого до перевезення вантажу внаслідок чого відбулася втрата вантажу (залізорудні окатиші) власником якого є Позивач на суму 52 478,49 грн.

3. Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.05.2017 замінено неналежного Відповідача 3 по справі належним, Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця".

4. Рішенням господарського суду Донецької області від 26.06.2017 у справі №  905/745/17 в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" до Державного підприємства "Донецька залізниця та Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення вартості недостачі в сумі  52 478,49 грн відмовлено повністю; позовні вимоги ПрАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення вартості недостачі в сумі 52 478, 49 грн задоволено повністю.

5. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі №  905/745/17 апеляційну  скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Донецької  області від 26.06.2017 у справі № 905/745/17 залишено без задоволення, а рішення господарського суду Донецької  області від 26.06.2017 у справі №  905/745/17  - без змін.

6. При розгляді справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що 30.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкостил Груп" (постачальник) та Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь" - металургійний завод" (покупець) був укладений договір поставки №330006639, згідно з умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність позивача залізорудні окатиші виробництва Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", а Позивач зобов'язується прийняти вказаний товар та сплатити його на умовах, передбачених договором та специфікаціями до нього.

7. За змістом специфікації №21 від 21.11.2016 до договору від 30.04.2015 №330006639 постачальник мав поставити позивачу у грудні 2016 залізорудні окатиші виробництва Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" у кількості +/-90000 тон, ціною 2287,59 грн за тону (з ПДВ) на суму 247059720,00 грн. Умови та місце постачання: FCA ст. Мушкетово, Донецької залізниці, вантажоотримувач - ПрАТ "Донецьксталь"-металургійний завод", код підприємства 2104, станція Мушкетово, Донецької залізниці, код станції 484009.

8. Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (вантажовідправник) зі станції відправлення Терни Придніпровської залізниці на станцію Мушкетово Донецької залізниці за залізничними накладними №№ 45848793, 45646767, 45798139, 45314853, 45646734 відвантажило на адресу Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" (вантажоотримувач) залізорудні окатиші.

9. Як зазначено у вказаних залізничних накладних власник вантажу - Приватне акціонерне товариство "Донецьксталь" - металургійний завод" згідно договору №3300006639 від 30.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інкостіл Груп" та Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь" - металургійний завод". Відвантаження здійснено з виробництва.

10. На станції призначення Мушкетово Донецької залізниці була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у вищезазначених накладних, що підтверджується комерційними актами: БК №443538/113 від 30.12.2016, БН №443541/3 від 04.01.2017, БК №443540/2 від 03.01.2017, БК №443552/1 від 03.01.2017, БК №443542/4 від 04.01.2017. У вказаних комерційних актах зазначено, що всі вагони технічно справні.

11. Разом з тим у оскаржуваних судових рішеннях встановлено, що у 2012 році між Відповідачем 2 та ДП "Придніпровська залізниця" був підписаний Єдиний технологічний процес (далі в тексті - ЄТП) роботи під'їзної колії ПАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" та станцій примикання Терни і Рядова ДП "Придніпровська залізниця", згідно якого колії Відповідача 2 примикають до станції Терни та станції Рядова.
12. Суди встановили, що виходячи зі змісту ЄТП після виставлення завантажених вагонів на станцію Терни обробка рухомого складу при відправленні включає, зокрема, технічне обслуговування та комерційний огляд вагонів і усунення несправностей працівниками залізниці. Пред'явлення рухомого складу для технічного обслуговування реєструється у Книзі пред'явлення вантажних вагонів до технічного обслуговування форми ВУ-14, яка знаходиться у чергового по станції. Паралельно з технічним обслуговуванням прийомоздавальники проводять комерційний огляд вагонів і усунення комерційних несправностей. Готовність поїзда у комерційному відношенні прийомоздавальник вантажу, який проводив огляд, засвідчує своїм підписом у натурному листі і повідомляє про це чергового по станції. Виявлені при огляді комерційні несправності, які погрожують безпеці руху і зберіганню вантажів, оформлюються актом загальної форми Гу-23. Вагони з комерційними несправностями повертаються на під'їздну колію для усунення несправностей.
13. В мотивувальній частині рішення від 26.06.2017 суд першої інстанції на підставі встановлених фактичних обставин справи дійшов до висновку, що саме залізниця повинна подавати під завантаження справні, у технічному відношенні,     вагони.

14. Посилання Відповідача 3 на ті обставини, що на відправникові лежить обов'язок підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які б забезпечували його збереження на шляху слідування; придатність рухомого складу для перевезення вантажів у комерційному відношенні визначає відправник, судом першої інстанції  до уваги не прийняті у зв'язку з тим, що згідно ч.3 ст.32 Статуту     залізниць України передбачений обов'язок відправника підготувати саме вантаж з урахуванням його схоронності     під час транспортування, а не вагон.

15. Враховуючи наведене, суд першої інстанції, враховуючи відсутність правових підстав для покладення відповідальності за втрату вантажу на вантажовідправника, позов в частині вимог до Відповідача 2 залишив без задоволення.

16. В мотивувальній частині постанови, суд апеляційної інстанції підтримав висновок суду першої інстанції, що саме на залізниці лежить обов'язок подавати під завантаження справні, у технічному відношенні,     вагони.

17. Враховуючи відсутність доказів, які б підтверджували наявність між Позивачем та Відповідачем 1 певних зобов'язань, які б породжували виникнення у Відповідача 1 обов'язку відповідати перед Позивачем за збереження вантажу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначила, що висновок суду щодо залишення без задоволення позову  в частині вимог до Відповідача 1, колегія суддів вважає правомірним.

18. З наведеного, у постанові суду апеляційної інстанції встановлено, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, тому підстав для її задоволення немає, оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому повинно бути залишено без змін.

19. Судові рішення першої та апеляційної інстанції обґрунтовані нормами статей 11, 509, 526, 924 Цивільного кодексу України, статей 173, 174 Господарського кодексу України, пунктами 2, 31, 32, 71, 110, 111, 114, 129  Статуту залізниць України, статей 12, 23 Закону України "Про залізничний транспорт", Правилами видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

20. 17.10.2017 Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" подало касаційну скаргу у якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької  області від 26.06.2017, постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі №  905/745/17 та направити справу на новий розгляду до суду першої інстанції; судові витрати за подання касаційної скарги покласти на Позивача.

21. В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваних судових рішень і направлення справи на новий розгляд, Скаржник у своїй касаційній скарзі наводить наступні доводи: 

21.1. Судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано пункт 111 Статуту залізниць України;

21.2. Залізниця подала під навантаження технічно справні вагони, вантажовідправник не визначив (або помилково не визначив) придатність вагонів до перевезення вантажу у комерційному відношенні, тому втрата вантажу відбулася не з вини залізниці, а через невиконання вантажовідправником приписів пунктів 31, 32 Статуту залізниць України;

21.3. Суди попередніх інстанцій не розглянули питання солідарної відповідальності.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

22. 26.01.2018 Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" подало до Касаційного господарського суду відзив на касаційну скаргу у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

23. Вказаний відзив мотивований тим, що залізниця проставивши відповідні відмітки в залізничних накладних підтвердила, що вагони за вказаними накладними придатні до перевезення і в комерційному і в технічному стані, та взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

24. 07.02.2018 перед судовим засіданням від Скаржника надійшли Додаткові пояснення до касаційної скарги у якій Відповідач 3 додатково обґрунтовує порушення судами попередніх інстанцій положень ст. 32 Статуту залізниць України та положень Правил перевезень вантажів у вагонах відкритого типу.

Позиція Верховного Суду

25. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г. від 12.01.2018 у справі №  905/745/17 прийнято до розгляду касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" на рішення господарського суду Донецької області від 26.06.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі №905/745/17 на 07 лютого 2018 року; повідомлено учасників справи про право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу, в порядку ст. 295 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, у строк до 29 січня 2018 року.

26. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення, перевіривши матеріали справи,  колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції виходячи з наступного. 

27. Відповідно ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

28. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

29. Відповідно ст. 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 908 Цивільного кодексу України встановлено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

30. Згідно пункту 2 Статуту залізниць України (далі - Статут), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України  від 6 квітня 1998 року № 457, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

31. Відповідно положень пункту 31 Статуту, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. 

32. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: 

32.1. Вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; 

32.2. Контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів - відправником.

33. Оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття. Вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари. Саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні. Згідно із зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження. Отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер) (Висновок щодо застосування норм права,  викладений у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №  905/96/17). 

34. Пунктом 127 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе матеріальну відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення багажу, вантажобагажу, а також за прострочення його доставки, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування, пошкодження, прострочення відбулися не з її вини. 

35. Згідно пункту 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

36.  Підставою для відповідальності залізниці судами попередніх інстанцій зазначено комерційні акти: БК №443538/113 від 30.12.2016, БН №443541/3 від 04.01.2017, БК №443540/2 від 03.01.2017, БК №443552/1 від 03.01.2017, БК №443542/4 від 04.01.2017.

37. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: 

37.1. вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; 

37.2. контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів - відправником (пункт 31 Статуту залізниць України).

38. В той же час, з огляду на вимоги пунктів 31, 32, 127, 129  Статуту  залізниць України, пунктів 4, 5 Правил перевезень вантажу у вагонах відкритого типу, судами попередніх інстанцій належним чином не досліджувалось питання визначення придатності вагонів для перевезення в комерційному відношенні, виходячи із викладених в комерційних актах обставин. Відповідних висновків тексти судових рішень не містять.

39. Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно вказаних комерційних актів зазначено, що всі вагони технічно справні.

40. Крім того, додатком до пункту 1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, передбачений Перелік вантажів, перевезення яких допускається у вагонах відкритого типу.

41. При цьому, судами попередніх інстанцій не з'ясовано питання допустимості перевезення спірного вантажу у вагонах відкритого типу і не надано оцінки тому, що в залізничних накладних в графі "відмітки відправника" міститься інформація про те, що перевезення вантажу у вагонах відкритого типу з одержувачем узгоджено.

42. З'ясування вищезазначених питань є необхідним для визначення ступеню вини вантажовідправника та перевізника у недостачі вантажу внаслідок його течі під час перевезення.

43. За таких обставин, висновки судів попередніх інстанцій про покладення відповідальності за недостачу вантажу лише на перевізника не можна визнати достатньо обґрунтованими.

44. Разом з тим, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції, що саме на залізниці лежить обов'язок подавати під завантаження справні, у технічному відношенні,  вагони.

45. Проте, судами попередніх інстанцій не було досліджено питання визначення придатності вагонів для перевезення вантажу в комерційному відношенні.

46. З наведеного, колегія суддів приймає аргумент Скаржника, в частині того, що залізниця подала під навантаження технічно справні вагони. Вказана обставина була встановлена у оскаржуваних судових рішеннях.

47. Разом з тим, аргументи про те, що вантажовідправник не визначив (або помилково не визначив) придатність вагонів до перевезення вантажу у комерційному відношенні, тому втрата вантажу відбулася не з вини залізниці, а через невиконання вантажовідправником приписів пунктів 31, 32 Статуту залізниць України, а також про те, що суди попередніх інстанцій не розглянули питання солідарної відповідальності судом касаційної інстанції в силу приписів ч. 2 ст. 300 ГПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017) не можуть бути досліджені, оскільки суди попередніх інстанцій не встановили обставину щодо визначення придатності вагонів для перевезення вантажу в комерційному відношенні, виходячи із викладених в комерційних актах обставин.

48. Відповідно пункту 1 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

49. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до господарського суду Донецької області. 

50. Згідно пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

51. Відповідно п. 14 ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує те, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

52. Враховуючи те, що колегією суддів прийнято рішення про скасування оскаржуваних судових рішень і передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції, то у відповідності до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" на рішення господарського суду Донецької  області від 26.06.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі № 905/745/17 задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької  області від 26.06.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2017 у справі №  905/745/17 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Господарського суду Донецької області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                С.В. Жуков

Судді                                                                                                             В.В. Білоус

                                                                                                                             Н.Г. Ткаченко