ПОСТАНОВА
Іменем України

10 квітня 2018 року 
Київ
справа №644/8566/16-а
адміністративне провадження №К/9901/32593/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року (суддя Зяброва О.Г) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2017 року (судді: Мінаєва О.М. (головуючий), Макаренко Я.М., Шевцова Н.В.) у справі № 644/8566/16-а за позовом ОСОБА_2 до Харківської митниці Державної фіскальної служби про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, 

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) звернувся до суду з позовом до Харківської митниці Державної фіскальної служби (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання незаконною та скасування постанови у справі про порушення митних правил.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_2 зазначив, що його дії, а саме, користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, які поміщені в митний режим тимчасового ввезення на митну територію України не утворюють складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 469 Митного кодексу України .
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року та ухвалою   Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого   2017 року в задоволенні позову відмовлено. 
Рішення судів попередніх інстанцій обґрунтовано тим, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення порушень митних правил винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом України, а тому відсутні підстави для їх скасування.
Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, де вказуючи на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року та ухвалу   Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого   2017 року та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
Касаційна скарга вмотивована тим, що користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, які ввезені з метою транзиту через митну територію України особою, яка не здійснила ввезення транспортного засобу, не є адміністративним правопорушенням, передбаченим частиною другою статті 469 Митного кодексу України.
Відповідач у відзиві (запереченнях) на касаційну скаргу зазначає, що виключення Конституційним Судом України  у рішенні від 31.03.2015 року у справі  № 1-рп/2015 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 469 Митного кодексу України, відносно користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, які поміщенні в митний режим тимчасового ввезення, не призводить до виключення складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 469 Митного кодексу України, відносно користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, які поміщенні в митний режим транзиту. 
Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18.08.2016 року співробітниками Управління патрульної поліції м. Харкова о 15.30 годині за адресою: м. Харків, пл. Конституції, 1 було зафіксоване порушення правил дорожнього руху транспортного засобу іноземної реєстрації - Opel Zafira-A, державний номерний знак НОМЕР_3. Під час перевірки документів було встановлено особу водія - ОСОБА_2 та оглянуто свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на території Литовської Республіки серії НОМЕР_2 Згідно бази даних АСМО «Інспектор», автомобіль Opel Zafira-A, державний номерний знак НОМЕР_3 був ввезений на митну територію України 16.02.2016  через пункт пропуску «Виступовичі - Нова Рудня» Житомирської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_6 в митному режимі «транзит». На момент перевірки транспортного засобу Opel Zafira-A, державний номерний знак НОМЕР_1  ОСОБА_6 в автомобілі був відсутній і відповідно до рапорту співробітників Управління патрульної поліції м.Харкова автомобілем керував ОСОБА_2, який відмовився від надання письмових пояснень, посилаючись на статтю 63Конституції України.
Суди попередніх інстанцій дослідивши матеріали справи встановили, що автомобіль станом на 18.08.2016 не було вивезено за межі митної території України. Транспортний засіб марки OPEL ZAFIRA-A, реєстраційний номер НОМЕР_1 ввезений на митну територію України 16.02.2016 ОСОБА_6
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Відповідно до частини 2 статті 469 Митного кодексу України, зміна стану товарів, митне оформлення яких не закінчено, або товарів, що перебувають на тимчасовому зберіганні під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі, користування та розпорядження ними без дозволу органу доходів і зборів, а так само невжиття передбачених частиною четвертою статті 204 цього Кодексу заходів щодо товарів, строк тимчасового зберігання яких під митним контролем на складі тимчасового зберігання, на складі організації - отримувача гуманітарної допомоги або на митному складі закінчився, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Конституційний Суд України у рішенні від 31.03.2015 року у справі  № 1-рп/2015 за конституційним зверненням ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень частини 2 статті 469 Митного кодексу України зазначив, що користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, які поміщені в митний режим тимчасового ввезення на митну територію України, не є адміністративним правопорушенням, передбаченим у частині другій статті 469 Митного кодексу України.
Відповідно до статті 90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно із статтею 103 Митного кодексу України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання. 
Враховуючи, що автомобіль ввезено  на територію України в митному режимі «транзит», з метою особистого користування, а користування або розпорядження транспортними засобами особистого користування, митне оформлення яких не закінчено, не є адміністративним правопорушенням, передбаченим у частині 2 статті 469 Митного кодексу України, якщо вони поміщені в митний режим «тимчасового ввезення» на митну територію України, суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку про те, що відповідач постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення порушення митних правил, передбачених частиною другою статті 469 Митного кодексу України виніс на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом України, отже відсутні підстави для її скасування.
Виходячи з системного аналізу вказаних норм права, враховуючи не закінчення митного оформлення даного автомобіля, використання автомобіля поміщеного в митний режим «транзит», який передбачає пересування транспортного засобу без будь-якого використання окрім з метою переміщення під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів  колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення порушень митних правил винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом України . 
Відповідно до п. 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
З огляду на зазначене, враховуючи статті 72, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), статті 90, 103, 469 Митного кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого2017 року слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 7 лютого 2017 року у справі № 644/8566/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду