ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

27 лютого 2018 року 
справа №826/17409/16
адміністративне провадження №К/9901/4882/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.,
суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року у складі колегії суддів Кузьменка В.В., Василенка Я.М., Степанюка А.Г. 

У С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі по тексту - відповідач, податковий орган) про визнання протиправним та скасування рішення від 31.10.2016р. №000013/26-53-40/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за порушення статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР), а саме, зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Позовна заява мотивована безпідставністю прийняття податковим органом спірного рішення, без врахування відповідачем під час перевірки всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, прийняття рішення з порушенням принципу добросовісності та безсторонності.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 червня 2017 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби м. Києві від 31 жовтня 2016 року №000013/26-53-40/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що, по-перше, відповідачем проведено фактичну перевірку позивача на підставі пп.80.2.2, 80.2.3., 80.2.4, 80.2.5 п.80.2 статті 80 Податкового кодексу України, при цьому не доведено підстави з якої відповідачем прийнято наказ про проведення перевірки (зокрема, письмове звернення покупця або неподання суб'єктом господарювання звітності, або наявності інформації про порушення вимог законодавства), по-друге, суд зазначив, що перебування в обігу (реалізація на розлив) алкогольної продукції без марок акцизного збору не може бути порушенням вимог статті 11 Закону №481/95-ВР, по-третє, суд застосував преюдицію, пославшись на факти встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2016 у справі № 755/15633/16-п про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч.1 ст.164-5 Кодексу України про адміністративне правопорушення у зв'язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.06.2017 року скасовано та постановлено нову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з наявності складу правопорушення в діях позивача, зазначивши, що факт реалізації на розлив алкогольних напоїв з пляшок, які не містять марок акцизного податку підтверджено в ході проведення перевірки, а досліджені судом під час розгляду справи фотографії свідчать про відсутність залишків розірваних П-подібним способом наклеєних акцизних марок на відкоркованих пляшках алкогольних напоїв.

У листопаді 2017 року позивач подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду й залишити в силі постанову суду першої інстанції, стягнути з Державного бюджету судові витрати.

Відзив на касаційну скаргу від податкового органу до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій. 

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили.

Позивач перебуває на обліку в Державній податковій інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

На підставі наказу відповідача від 28.09.2016р. №6095 «Про проведення фактичних перевірок», відповідно до п.п. 80.2.2., 80.2.3., 80.2.4, 80.2.5 п. 80.2 статті 80 ПК України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 06.07.1995р. №2755-VІ із змінами і доповненнями, податковим органом проведено перевірку господарської одиниці - кафе, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, за результатами якої складено Акт (Довідка) фактичної перевірки №1375/26/15/14/НОМЕР_1 від 12 жовтня 2016 року. 

Перевіркою встановлено, що кафе здійснює реалізацію алкогольних напоїв на розлив з пляшок, які не містять марок акцизного податку, у зв'язку з чим на думку контролюючого органу, позивачем порушено норми статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» в частині зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

На підставі встановленого порушення, відповідачем 31 жовтня 2016 року прийнято рішення про застосування фінансових санкцій №000013/26-53-40/НОМЕР_1, яким до позивача на підставі абз. 15 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР застосовано штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Підпунктом 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Пунктами 19, 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1251, передбачено, що наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

У разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України покупці марок зобов'язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до пункту 226.11 статті 226 Податкового кодексу України ввезення на митну територію України, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняються.

Згідно частиною другою статті 17 Закону № 481/95-ВР за зберігання та реалізацію алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка встановлюється до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Реалізація алкогольних напоїв, дозволяється тільки за наявності марки акцизного збору встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством, а марки наклеюються виробниками на кожну пляшку у такий спосіб, щоб вони розривалися під час відкупорювання (розривання) виробів.

Аналіз зазначених положень свідчить про встановлену законодавством заборону на, зокрема, реалізацію на митній території України не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв, недотримання якої тягне за собою встановлену  Законом відповідальність.

Переглядаючи постанову суду апеляційної інстанції, Верховний Суд дійшов висновку, що при оцінці спірних правовідносин судом апеляційної інстанції застосовані норми матеріального права, які підлягають застосуванню. 

При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, не застосувавши при розгляді справи преюдицію (ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій), а саме не поклав в основу факти, встановлені постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2016 у справі № 755/15633/16-п, яка набрала законної сили.  

Так, судом першої інстанції встановлено, що до Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності власника кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_1 за ч.1 ст.164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 

Дніпровським районним судом м. Києва досліджено акт (довідку) фактичної перевірки від 12 жовтня 2016 року, яким встановлено, що в реалізації кафе знаходяться алкогольні напої, а саме вино «Кагор», 0,75 л, вартістю 75 грн. (дата розливу 26.08.2016 р.), та горілка «Козацька Рада», 0,5 л, вартістю 80 грн. (дата розливу 07.09.2016 р.) без марок акцизного податку встановленого зразка (який, у свою чергу, покладений в основу прийняття відповідачем у справі спірного рішення про застосування до позивача фінансових санкцій у даній справі) та дійшов висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, встановленого ч.1 ст.164-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зберігання або транспортування алкогольних напоїв чи тютюнових виробів, на яких немає марок акцизного збору встановленого зразка). При цьому, суд наголосив, що пошкодження марок акцизного збору на алкогольних напоях після їх відкупорювання не є тотожним відсутності або фальсифікації таких марок.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій), обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 

Оскільки Дніпровський районний суд м. Києва при розгляді матеріалів встановив наявність марок акцизного збору на пляшках з алкогольними напоями, але пошкоджених при їх відкупорюванні, відтак, податковим органом не доведено відсутність на пляшках марок акцизного податку, і ця обставина не повинна доказуватись при розгляді даної справи. 

Відповідальність суб'єктів господарювання, яка передбачена частиною другою статті 17 Закону № 481/95-ВР, встановлюється за правопорушення, яке полягає у зберіганні та реалізації алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, з огляду на що склад правопорушення у діях позивача відсутній, як правильно встановлено судом першої інстанції.

Згідно статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Суд визнає, що оскільки апеляційним судом скасована постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 червня 2017 року, яка відповідає закону, тому наявні підстави для застосування положень статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2017 року скасувати і залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 червня 2017 року у справі №826/17409/16.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                Р.Ф.Ханова

Судді                                                                                                      С.С.Пасічник          

                                                                                                                 В.П.Юрченко