ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2018 року 
м. Київ

Справа №  43/122 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г. 
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М;

представники сторін:
заявника - Бурносов Є.В.
боржника - ліквідатор Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" - арбітражний керуючий Гусак Ю.М.
ТОВ "Укршляхтехнології" - Бурносов Є.В.
ТОВ "Кременчуцький регіональний технічний центр" - Бурносов Є.В.
Державного концерну "Укроборонпром" - Гетта Т.М.
Відділу з питань банкрутства ГУЮ у м.Києві - Чернецький С.С

учасники справи:
заявник - товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "ІТЕМ",
боржник - Державне підприємство "Київський автомобільний ремонтний завод",
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ліквідатора Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" - арбітражного керуючого Гусака Ю.М.,
на постанову Київського апеляційного господарського суду 
від 30.11.2017
у складі колегії суддів: Суліма В.В. (головуючого), Майданевича А.Г., Чорної Л.В. 
у справі № 43/122
за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ІТЕМ"
до Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод"
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

1. Заявник звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про визнання Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" банкрутом, оскільки, останній неспроможний сплатити борг.

2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2011 порушено провадження у справі № 43/122 та зобов'язано Київське управління з питань банкрутства надати суду погоджену кандидатуру арбітражного керуючого з достатнім досвідом роботи для призначення його розпорядником майна Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод".
                    
3. Ухвалою попереднього засідання від 26.08.2011 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 16 739 381, 75 грн в тому числі вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати в розмірі 133 113, 03 грн та зобов'язано розпорядника майна боржника Бончака Степана Антоновича повідомити кредиторів про місце і час проведення зборів кредиторів. 
                    
4. 12.10.2011 року від Голови комітету кредиторів надійшло клопотання про завершення процедури розпорядження майном боржника, введення процедури санації боржника.
                  
5. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2011 відкрито процедуру санації боржника - Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод". 

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

6. Постановою Господарського суду міста Києва від 13.02.2014, зокрема,   припинено процедуру розпорядження майном Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод". Припинено процедуру санації Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод". Визнано Державне підприємство "Київський автомобільний ремонтний завод"   банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Підприємницьку діяльність банкрута завершено.

7.     Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції від 13.02.2014, боржник звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив постанову Господарського суду міста Києва від 13.02.2014 по справі № 43/122 скасувати та повернути справу   до Господарського суду міста Києва для вирішення питання щодо переходу до ліквідаційної процедури.   

8. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 відмовлено в задоволенні заяви про відмову від апеляційної скарги, апеляційну скаргу Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" арбітражного керуючого Гусака Ю.М. задоволено. Постанову Господарського суду міста Києва від 13.02.2014 року у справі   №43/122 скасовано.

9. На підтвердження зазначеної позиції, суд апеляційної інстанції зазначив наступне.

9.1 Господарським судом міста Києва було прийнято оскаржувану постанову на підставі дослідження протоколу засідання комітету кредиторів від 13.01.2014.

9.2 Водночас, як правильно зазначено скаржником, Господарським судом міста Києва не було опрацьовано звіт керуючого санацією боржника   Кривовязенка О.І. від 13.01.2014, в якому зазначалось про результати проведеної інвентаризації активів Підприємства (вказана інформація також відображена в протоколі засідання комітету кредиторів від 13.01.2014).

9.3 Так, під час інвентаризації виявлено матеріальних цінностей на суму 30 746 231,42 гри, з яких основних засобів - 24 077 685,77 грн, залишків виробництва - 109 990,00 грн, грошових коштів на рахунках боржника - 949 423,65 грн, грошових коштів у касі боржника - 1 847,98 грн, дебіторської заборгованості на суму 2 670 000,00 грн (в т.ч. векселя - 269 000,00 грн).

9.4 Згідно з ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2011 реєстр вимог кредиторів затверджено на суму 16 739 381, 75 грн.

9.5 Так, за посиланнями Державного концерну «Укроборонпром» заборгованість перед: АТ «Київенерго» м. Київ у розмірі 599 150,29 грн, перед ПФУ у Солом'янському районі м. Києва - 108 515,96 грн, ДПІ у Солом'янському районі м. Києва - 2 821 921,63 грн, яка відображена в плані санації боржника та затвердженому реєстрі кредиторів, вважається погашеною та підлягає списанню. Крім цього, борг по заробітній платі у сумі - 133 113,03 грн відповідно до інформації, вказаній у плані санації Підприємства, погашено.

9.6 Тобто, враховуючи вищенаведені норми, залишок кредиторської заборгованості боржника перед конкурсними кредиторами на момент винесення оскаржуваної постанови становив 13 076 680,80 грн.

9.7 За аналізом балансів Підприємства за 2010 - 2012 виявлено: вартість нематеріальних активів боржника згідно з балансом станом на 31.12.2010 становила 80398,0 тис. грн, аналогічна сума вказана і у балансі Підприємства станом на 31.12.2011. Відповідно до балансу боржника станом на 31.12.2012 баланс за 2012 додається, сума нематеріальних активів на початок звітного періоду становить 80 398,0 тис. грн, на кінець звітного періоду не відображена, що свідчить про те, що балансова вартість Підприємства скоротилася на вказану суму та становить 13 528,0 тис. грн.

9.8 Згідно з Актом Державної фінансової інспекції в місті Києві від 20.03.2014 №072-30/532 (наявний в матеріалах справи)   за період з 01.01.2011 по 30.11.2013 за результатами аналізу наявності в обліку боржника основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, нематеріальних активів та запасів за даними оборотно-сальдових відомостей ДП «КАРЗ» по субрахунках встановлено, що станом на 30.11.2013 загальна вартість активів - 110 853 660,43 грн, у тому числі матеріальні активи у сумі 80 427 741,83 грн.

9.9 Київський апеляційний господарський суд прийняв до уваги інформацію, вказану в аудиторському звіті Державного фінансового аудиту діяльності боржника за 2008-2010 та І квартал 2011 від 12.09.2011 №19-32/5 (наявний в матеріалах справи), у складі нематеріальних активів на рахунку 122 «Право користування майном» відображено вартість земельних ділянок - 75 581,0 тис. грн.

9.10 Відповідно до Витягу з технічної документації №Ю-13180/2007, наданим Головним управлінням земельних ресурсів від 05.12.2007 №2036 (наявний в матеріалах справи), нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні ДП «КАРЗ», становить 74 961 851,96 грн.

9.11 При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що на підтвердження заниження балансової вартості активів ДК «Укроборонпром» листом від 13.01.2016 №UOР - 3.01-180 надав до Господарського суду міста Києва копії звітів про незалежну оцінку майна боржника, складених ТОВ «Експертне бюро Айстра» в період з травня по липень 2014 року (наявні в матеріалах справи).

9.12 Відповідно до вказаних звітів загальна вартість необоротних активів становить 62 173 844,0 грн без врахування податку на додану вартість, що еквівалентно 5 329 324,31 доларів США, у тому числі комплекс будівель та споруд загальною площею 35 696,9 кв. м, що розташовані на земельній ділянці площею 9,8168 га. Відповідно до балансу боржника станом на 30.09.2015 загальна вартість запасів, яка обліковується на балансі, становить 6 516,0 тис. грн, що не відповідає ринковій вартості, визначеної у звітах про незалежну оцінку ТОВ «Експертне бюро «Айстра» від 25.06.2014 та від 18.07.2014, яка встановлена в розмірі 39 560 916,22 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

10. Не погоджуючись з винесеною постановою суду апеляційної інстанції ліквідатор Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" - арбітражний керуючий Гусак Ю.М. звернувся із касаційною скаргою.

11. Вказана касаційна скарга мотивована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 

12 В зазначеній скарзі скаржник просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017, а постанову Господарського суду міста Києва від 13.02.2014 у справі № 43/122 залишити без змін.

13. Представник скаржника в судовому засіданні 28.03.2017 підтримав касаційну скаргу з підстав викладених в ній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

14. Державний концерн "Укроборонпром" у відзиві заперечив проти касаційної скарги в повному обсязі у зв'язку з її необґрунтованістю.

15. Представник Державного концерну "Укроборонпром" в судовому засіданні 28.03.2018 проти задоволення касаційної скарги заперечив з підстав викладених у відзиві.

16. Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "ІТЕМ", товариства з обмеженою відповідальністю "Укршляхтехнології", товариства з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький регіональний технічний центр" в судовому засіданні 28.03.2018 проти задоволення касаційної скарги заперечив.

Позиція Верховного Суду

17. Ухвалою Верховного Суду від 17.01.2018 прийнято справу № 43/122 Господарського суду міста Києва до провадження, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ліквідатора Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" - арбітражного керуючого Гусака Ю.М. на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 у справі № 43/122; призначено розгляд касаційної скарги на 14.02.2018 об 11 год. 30 хв.

18. 14.02.2018 ліквідатор Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" арбітражний керуючий Гусак Ю.М. подав заяву про відвід судді Жукова С.В. у справі № 43/122 про банкрутство Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод".

19. Ухвалою Верховного Суду від 14.02.2018 з підстав необґрунтованості заявленого відводу провадження у справі № 43/122 було зупинено до вирішення питання про відвід судді Жукова С.В. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

20. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви ліквідатора Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" арбітражного керуючого Гусака Ю.М. про відвід судді Жукова С.В. у справі № 43/122 було визначено суддю Верховного Суду Катеринчук Л.Й., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2018.

21. Ухвалою Верховного Суду від 16.02.2018 (суддя - Катеринчук Л.Й.) у зв'язку з відсутністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді Жукова С.В., у задоволенні заяви ліквідатора Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" арбітражного керуючого Гусака Ю.М. про відвід судді Жукова С.В. у розгляді справи № 43/122 відмовлено.

22. Ухвалою Верховного Суду від 20.02.2018 поновлено касаційне провадження у справі № 43/122 Господарського суду міста Києва за касаційною скаргою ліквідатора Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" - арбітражного керуючого Гусака Ю.М. на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 у справі № 43/122 та призначено розгляд касаційної скарги ліквідатора Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" - арбітражного керуючого Гусака Ю.М.  на 14.03.2018.

23. 14.03.2018 кредитор - ОСОБА_12 подала заяву про відвід судді Білоуса В.В. у справі № 43/122 про банкрутство Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод".

24. Ухвалою Верховного Суду від 14.03.2018 з підстав необґрунтованості заявленого відводу провадження у справі № 43/122 було зупинено до вирішення питання про відвід судді Білоуса В.В. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

25. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду заяви кредитора - ОСОБА_12 про відвід судді Білоуса В.В. у справі № 43/122 було визначено суддю Верховного Суду Погребняка В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2018.

26. Ухвалою Верховного Суду від 16.03.2018 (суддя - Погребняк В.Я.) у зв'язку з відсутністю обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді Білоуса В.В., у задоволенні заяви кредитора - ОСОБА_12 про відвід судді Білоуса В.В. у розгляді справи № 43/122 відмовлено.

27. Ухвалою Верховного Суду від 19.03.2018 поновлено касаційне провадження у справі № 43/122 Господарського суду міста Києва за касаційною скаргою ліквідатора Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" - арбітражного керуючого Гусака Ю.М. на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 у справі № 43/122 та призначено розгляд касаційної скарги ліквідатора Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" - арбітражного керуючого Гусака Ю.М.  на 28.03.2018.

28. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

29. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
          
30. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

31. Колегія  суддів перевіривши доводи скаржника зазначає наступне.

32. Суд апеляційної інстанції розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог обґрунтовано застосував до спірних правовідносин норми чинного законодавства.

33. Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

34. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що ухвали господарського суду, винесені у справі про банкрутство за наслідками розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

35. Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Законом.

36. Згідно пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону від 19.01.2013р.) (надалі - Закон про банкрутство), банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

37. Пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року №4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013) встановлено, що положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

38. Отже, враховуючи те, що провадження у справі про банкрутство ДП «Київський автомобільний ремонтний завод» порушено до набуття чинності Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-УІ), то правові підстави прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури визначаються відповідно до раніше І чинної редакції Закону, а правові наслідки введення ліквідації процедури - за його новою редакцією.

39. Згідно з частиною 1 статті 4 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 04.11.2012), відповідно до цього Закону щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства:
1. розпорядження майном боржника;
2. мирова угода;
3. санація (відновлення платоспроможності) боржника;
4. ліквідація банкрута.

40. Відповідно до частини 8 статті 16 Закону про банкрутство (в редакції Закону від 04.11.2012) передбачено, що до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про, зокрема, звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та про призначення нового арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), надання згоди на укладення арбітражним керуючим значних угод боржника чи угод боржника, щодо яких є заінтересованість.

41. Відповідно до Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку» підлягають списанню не сплачені на день набрання чинності цим Законом суми заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу (у тому числі встановлені судовими рішеннями та реструктуризовані) з платежів до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Також підлягає списанню заборгованість підприємств оборонно-промислового комплексу (у тому числі встановлена судовими рішеннями та реструктуризована) за електричну енергію перед суб'єктами господарювання, що здійснюють постачання електричної енергії за регульованим тарифом, яка виникла станом на 01.09.2012 року і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

42. Пунктом 2-2 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України визначено, що підлягає списанню податковий борг (у тому числі встановлений судовими рішеннями) станом на 01.07.2012 року, не сплачений станом на дату набрання чинності цим Законом, платників податків - підприємств оборонно-промислового комплексу, які включені до складу Державного концерну «Укроборонпром» (далі - підприємства оборонно-промислового комплексу), перед бюджетом (у тому числі податковий борг, який виник у зв'язку з порушеннями податкового, валютного та митного законодавства), а також грошові зобов'язання, які виникнуть у зв'язку із застосуванням механізму списання відповідно до статті 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку».

43. Законом України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 визначено, бюджетні установи, які мають державні акти на право власності на земельні ділянки або право на постійне користування ними, повинні обліковувати такі земельні ділянки в бухгалтерському обліку за експертною грошовою оцінкою.

44. Так, беручи до уваги те, що має проводитись індексація нормативної грошової оцінки земель щорічно до 15 січня, Держагентство земельних ресурсів України на виконання пункту 289.3 Податкового кодексу України інформує про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель.

45. Про індексацію нормативної грошової оцінки земель Держагенство земельних ресурсів України листом від 14.01.2015 № 6-28-0.22-215/2-15 повідомило, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 1996 рік - 1,703, 1997 рік - 1,059, 1998 рік - 1,006, 1999 рік - 1,127, Ю00 рік - 1,182, 2001 рік - 1,02, 2005 рік - 1,035, 2007 рік - 1,028, 2008 рік - 1,152, 2009 рік - 1,059, 2010 рік - 1,0, 2011 рік - 1,0, 2012 рік - 1,0, 2013 рік - 1,0 та за 2014 рік - 1,249. Нормативна грошова оцінка земель за 2002, 2003, 2004 та 2006 роки не індексувалась. Кумулятивне значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель з 1995 року станом на 1 січня 2015 року становить 3,997.

46. Судом апеляційної інстанції встановлено, що, враховуючи індексацію, нормативна грошова оцінка земельної ділянки яка перебуває у постійному користуванні ДП «КАРЗ» станом на кінець 2013 становила 93 702 314,90 грн., загальна вартість майнових активів боржника станом на травень-липень 2014 становила 101 734 760,22 грн без рахування податку на додану вартість.

47. Судом апеляційної інстанції вірно встановлено, що вказане свідчить про наявність у Підприємства активів, які не були відображені у фінансовій звітності, та можливість боржника самостійно відновити платоспроможність шляхом здійснення санаційних заходів, що не було досліджено судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови.

48. З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд вірно встановив, що суд першої інстанції зазначених посилань та обстежень не врахував, зокрема, сума активів боржника більша за кредиторську заборгованість, що свідчить про можливість Підприємства самостійно погасити кредиторську заборгованість, не припиняючи при цьому своєї діяльності, а тому Господарський суд міста Києва, ухвалюючи оскаржувану постанову, дійшов передчасного висновку щодо недостатності у підприємства   активів для задоволення вимог кредиторів.

49. 12.09.2017 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від боржника до суду надійшла заява про відмову від апеляційної скарги.

50. Відмовляючи в задоволенні заяви арбітражного керуючого про відмову від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначив наступне.

50.1   Відповідно до частини 1 статті 100 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017,  особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до винесення постанови. 
                  
50.2 Згідно з частиною 2 статті 100 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, апеляційний господарський суд має право не приймати відмову від скарги з підстав, визначених у частині шостій статті 22 цього Кодексу.

50.3 Господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси (частина 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017).

50.4 Частиною 3 статті 100 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про прийняття відмови від скарги апеляційний господарський суд виносить ухвалу, якщо рішення місцевого господарського суду не оскаржено іншою стороною.
                    
50.5 За правилами статті 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.
                    
50.6 Вищий господарський суд України, поновлюючи ліквідатору строки на апеляційне оскарження вказаної вище постанови, у постанові від 01.08.2017 року по справі №43/122 зазначив, що органом, уповноваженим управляти майном боржника, згідно із Законом України «Про особливості управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» є Державний концерн «Укроборонпром». 
                    
50.7 Згідно з проміжним звітом ліквідатора, що міститься в матеріалах справи, метою діяльності боржника є виконання ремонту та модернізації озброєння, військової, спеціальної і цивільної техніки за державним замовленням за договорами (контрактами) для потреб Збройних Сил України. Тоді як, постанова про визнання боржника банкрутом є одним із основних судових актів у справі про банкрутство, а наслідком відкриття ліквідаційної процедури є, зокрема, завершення господарської діяльності банкрута, продаж його майна, та ліквідація юридичної особи.
                    
50.8 Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств (Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 по справі №1-1/99 № З-рп/99).
                    
50.9 Пунктом 3.2 Рішення Конституційного суду України від 01.12.2004 у справі №1-10/2004 зазначено, що Конституція України, вказуючи на наявність національних інтересів, інтересів національної безпеки, економічного добробуту, територіальної цілісності, громадського порядку, здоров'я і моральності населення, політичних, економічних, соціальних, культурних інтересів, інтересів суспільства, інтересів усіх співвітчизників, інтересів громадянина, інтересів держави, спільних інтересах територіальних громад сіл, селищ та міст тощо, підкреслює необхідність їх забезпечення (стаття 18), задоволення (стаття 36) чи захисту (статті 44, 127).
                    
50.10 Також, статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

50.11 Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.
                    
50.12 Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
                    
50.13 У рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012 зазначено, що право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов'язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.
                    
50.14 Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
                  
50.15 Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
                    
50.16 У справі «ТОВ «Фріда» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що надмірний формалізм під час відмови у розгляді скарги, суттєво обмежив право підприємства-заявника на перегляд справи у касаційному порядку та констатував порушення пункту 1 статті 6 Конвенції.
                  
51. З огляду на викладене та враховуючи, що в даному конкретному випадку відмова від апеляційної скарги суперечить закону та призводить до порушення прав інших осіб (порушує майнові права та законні інтереси Кредиторів), враховуючи те, що сума активів боржника більша за кредиторську заборгованість, що свідчить про можливість Підприємства самостійно погасити кредиторську заборгованість, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що заява про відмову від апеляційної скарги не підлягає задоволенню. 

52. Доводи скаржника, які викладені у касаційній скарзі колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки спростовуються змістом оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції і спрямовані на переоцінку доказів у справі, що відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України не входить до меж розгляду справи судом касаційної інстанції.

53. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

54. Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній до 15.12.2017, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.  

55. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. 

56. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідає.

57. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі. 

58. Вказані вимоги судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної постанови були дотримані.   

59. За таких обставин постанова апеляційного господарського суду постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для її скасування немає.

60. Оскільки підстав для скасування рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ліквідатора Державного підприємства "Київський автомобільний ремонтний завод" - арбітражного керуючого Гусака Ю.М. на постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 у справі № 43/122 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.11.2017 у справі № 43/122 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             В.В. Білоус

Судді                                                                                                          С.В. Жуков

                                                                                                                   Н.Г. Ткаченко