ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року 
м. Київ

Справа №  914/1488/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, Баранець О.М., Вронська Г.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 

матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз" 

на рішення Господарського суду Львівської області
(суддя - Ділай У.І.)
від 03.08.2017
та постанову Львівського апеляційного господарського суду
(головуючий - Плотніцький Б.Д., судді: Кравчук Н.М., Матущак О.І.)
від 29.11.2017
у справі №914/1488/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Фабрікс"
до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз" 
про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт Фабрікс" (далі - ТОВ "Смарт Фабрікс") звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз" (далі - ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз") про стягнення 102 084, 00 грн основного боргу, 5 198, 14 грн інфляційних втрат, 1 149, 00 грн 3% річних.

Позов мотивований тим, що ТОВ "Смарт Фабрікс" на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 17.02.2017 у справі №914/1938/16 здійснено поставку костюмів зварника, що підтверджується видатковою накладною №0000010 від 17.02.2017, яка оформлена за фактом відповідної поставки. Згідно з умовами розділу 7 договору купівлі-продажу від 19.06.2015 №1506000452 розрахунки за поставлений товар мали бути проведені протягом 10 днів після відповідних поставок. Однак, на день звернення до суду з позовом розрахунки покупцем за поставлений товар у розмірі 102 084, 00 грн не проведені, а платіж прострочено на 137 днів. 

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.08.2017 позов ТОВ "Смарт Фабрікс" задоволено, з ПАТ Укртрансгаз в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз" на користь ТОВ Смарт Фабрікс стягнуто 102 084, 00 грн основного боргу, 5 198, 14 грн інфляційних втрат, 1 149, 00грн 3% річних.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 рішення Господарського суду Львівської області від 03.08.2017 залишено без змін.

Господарськими судами встановлено такі обставини:

- між сторонами у справі 19.06.2015 було укладено договір купівлі-продажу №1506000452, за умовами якого ТОВ "Смарт Фабрікс" взяло на себе зобов'язання поставити ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз" товар, обумовлений у Специфікації до Договору, а саме - одяг робочий чоловічий погоджених видів, кількості та розмірів на загальну суму 3 343 290 грн (в т.ч. ПДВ 557 215 грн).

- факт поставки ТОВ "Смарт Фабрікс" товару на загальну суму 3 241 206 грн встановлено рішенням Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 у справі № 914/1338/16, що набрало законної сили, та не заперечується сторонами.

- в порушення виконання умов Договору купівлі-продажу № 1506000452, позивачем недопоставлено відповідачу костюмів зварника в кількості 47 штук на загальну суму 102 084 грн. 

- за результатами розгляду справи № 914/1938/16 за позовом ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз" до ТОВ "Смарт Фабрікс" про зобов'язання до вчинення дій, місцевим господарським судом прийнято рішення про зобов'язання ТОВ "Смарт Фабрікс" виконати умови договору купівлі-продажу № 1506000452 та передати у власність ПАТ "Укртрансгаз" в особі Філії "УМГ "Львівтрансгаз" костюми зварника в кількості 47 штук.

- на виконання судового рішення від 20.09.2016 у справі № 914/1938/16, позивачем здійснено поставку костюмів зварника, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000010 від 17.02.2017.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення 102 084, 00 грн основного боргу, 5 198, 14 грн інфляційних втрат, 1 149, 00 грн 3% річних, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем належним чином підтверджено факт поставки матеріальних цінностей відповідачу, та отримання за видатковою накладною №РН-0000010 від 17.02.2017 товару відповідач не заперечує, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про протилежне, а непідписання сторонами акту приймання-передачі товару не може слугувати підставою для відмови покупця від обов'язку оплатити отриманий товар. 

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Львівської області від 03.08.2017 та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29.09.2017 у справі №914/1488/17, ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз" подало касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи касаційної скарги:

- позивач здійснив поставку товару лише після прийняття рішення Господарським судом Львівської області про зобов'язання виконати умови договору, допустивши значне прострочення такої поставки (580 днів), що свідчить про неналежне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором;

- всупереч умов договору відповідачу не передано документи, визначені у п. 1.3 договору, а саме акту прийому - передачі товару, тому строк оплати товару не настав.

Ухвалою Верховного Суду від 12.02.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз" на рішення Господарського суду Львівської області від 03.08.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.09.2017 у справі №914/1488/17. Прийнято до розгляду касаційну скаргу ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз" на рішення Господарського суду Львівської області від 03.08.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.09.2017 у справі №914/1488/17 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Надано ТОВ "Смарт Фабрікс" строк для подання відзиву на касаційну скаргу, який не перевищує 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Смарт Фабрікс" просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Також, від ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз" надійшли заперечення на відзив на касаційну скаргу.

Верховний Суд, переглядаючи у касаційному порядку оскаржувані судові рішення, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення касаційної скарги ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз" з огляду на таке.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (частина перша статті 691 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статями 526, 525 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 17.02.2017 позивачем, на виконання судового рішення у справі № 914/1938/16, здійснено відповідачу поставку костюмів зварника, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000010, яка підписана представниками обох сторін без будь-яких зауважень, застережень та заперечень. 

Вказана накладна є первинним обліковим документом, яка фіксує факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення у відповідача обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 29.04.2015 №3-77гс15). 

З огляду на наведене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині суми основного боргу, оскільки позивачем доведено належним чином факт поставки матеріальних цінностей відповідачу на загальну суму 102 084, 00 грн.

При цьому факт отримання товару за видатковою накладною № РН-0000010 від 17.02.2017 відповідач не заперечує, а в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про протилежне, тому непідписання сторонами акту приймання-передачі товару, як на тому наполягає скаржник, не може слугувати підставою для відмови покупця від обов'язку оплатити отриманий товар.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи встановлення попередніми судовими інстанціями обставин неналежного виконання зобов'язання щодо розрахунку за поставлений товар після його отримання, висновок про наявність підстав для стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, колегія суддів також вважає законним та обґрунтованим.

Інші доводи Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз" колегією суддів відхиляються, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, а суд касаційної інстанції в силу положення частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Окрім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення Суду у справах Христов проти України, no. 24465/04, від 19.02.2009, Пономарьов проти України, no. 3236/03, від 03.04.2008) принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (принцип юридичної визначеності), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини.

Відповідно до частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені судами попередніх інстанцій на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

Керуючись статтями 236, 238, 240, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "УМГ "Львівтрансгаз" залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.09.2017 та рішення Господарського суду Львівської області від 03.08.2017 у справі № 914/1488/17- без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                    В.Студенець

Судді                                                                                                                 О.Баранець

                                                                                                                                Г.Вронська