ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
14.02.2018 | |
Київ
К/9901/1484/18
569/7507/15-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
головуючого - Бевзенка В.М.,
суддів: Данилевич Н.А., Шарапи В.М.
розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу                 
за позовом ОСОБА_1 до інспекторів ДПС УДАІ в Рівненській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області про захист персональних даних, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року, -
в с т а н о в и в :
У травні 2015 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з адміністративним позовом до інспекторів ДПС УДАІ в Рівненській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: накласти на відповідачів штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на кожного; стягнути з ДПС УДАІ в Рівненській області на користь позивача суму судового збору.
Позов мотивований тим, що інспекторами ДПС УДАІ в Рівненській області                   ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, без згоди позивача були використані його персональні дані. 
Позивач вказує на те, що протягом півроку відповідачами були складені на позивача чотири протоколи про адміністративні правопорушення від 02 травня 2014 року, від 14 червня 2014 року, від 21 серпня 2014 року та від 28 жовтня 2014 року. В протоколах, в графі встановлення особи, замість номера і серії водійського посвідчення позивача вказані його паспортні дані.
ОСОБА_1 вказує на те, що використання персональних даних позивача без його згоди інспекторами ДПС УДАІ в Рівненській області потягнуло порушення Конституції та інших Законів України, зокрема, Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про захист персональних даних».
Рівненським міським судом Рівненської області постановою від 23 вересня 2015 року (суддя Рудика Л.Д.) адміністративний позов ОСОБА_1 до інспекторів ДПС УДАІ в Рівненській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області про захист персональних даних - задоволено частково.
Визнано протиправними дії відповідачів при складанні відносно ОСОБА_1 протоколів про адміністративні правопорушення, а саме: протоколу серії АБ 2                       № 050728 від 02 травня 2014 року, протоколу серії АБ 2 № 055828 від 14 червня 2014 року, протоколу серії АБ 2 № 064600 від 21 серпня 2014 року, протоколу серії АБ 2 №443001 від 28 жовтня 2014 року.
В задоволенні решти позовних вимог відмолено за їх безпідставністю.
Приймаючи постанову від 23 вересня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області виходив з того, що відповідачі не довели належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при складанні протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1
Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 листопада 2015 року задовольнив апеляційну скаргу Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області. 
Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 23 вересня 2015 року скасовано, а провадження у вказаній адміністративній справі закрито.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від  03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), передбачено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
04 січня 2018 року касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах, яка ухвалою судді-доповідача від 26 січня 2018 року прийнята до провадження та 30 січня 2018 року призначена до розгляду у письмовому провадженні у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами.
У своїй касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року та залишити в силі постанову Рівненського міського суду Рівненської області від                            23 вересня 2015 року.
Касаційна скарга позивача вмотивована тим, що апеляційний суд помилково закрив провадження у справі, оскільки, робив акцент лише на вимогу позивача про застосування адміністративного штрафу до відповідачів.
Позивач зазначає, що Кодексом адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. 
Касаційна скарга залишається без задоволення з таких підстав.
Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Компетенція (юрисдикція) судів щодо розгляду таких справ визначається процесуальними законами.
Так, згідно ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
До юрисдикції адміністративних судів згідно з пункту 3 частини третьої статті 17 КАС України не відноситься вирішення справ про накладення адміністративних стягнень.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).
Позивач звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з адміністративним позовом у якому, з урахуванням навіть уточнених позовних вимог, просив притягнути інспекторів ДПС УДАІ в Рівненській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ч.4 ст.188^39 КУпАП та накласти штраф на даних посадових осіб у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Відповідно до ч.4 ст.188^39 КУпАП, недодержання встановленого законодавством про захист персональних даних порядку захисту персональних даних, що призвело до незаконного доступу до них або порушення прав суб'єкта персональних даних тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від трьохсот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У відповідності до ч.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. 
Ураховуючи наведене, висновки суду апеляційної інстанції про те, що дану позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства є правильними. Оскаржувана позивачем ухвала відповідає нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм права, а тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, як вважає Суд, відсутні.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                            
Доводи, які містяться у касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується. 

Головуючий                                                                                В.М. Бевзенко          

Судді                                                                                           Н.А. Данилевич
                                        
                                                                                          В.М. Шарапа