ПОСТАНОВА
Іменем України

18 квітня 2018 року 
Київ
справа №490/955/16-а
адміністративне провадження №К/9901/6845/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Данилевич Н.А., 

розглянувши в порядку попереднього провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2016 у складі судді Щербини С.В. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2016 у складі колегії суддів: Бітова А.І. (головуючого), Лук’янчук О.В., Ступакової І.Г. у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про зобов'язання надати фотокопію скарги кращої якості, -

УСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо невидачі фотокопії колективної скарги кращої якості від мешканців Заводського району по вул. Скороходова» та зобов'язання надати фотокопію скарги кращої якості.
Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2016, яку залишено без змін ухвалою  Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2016, в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що 20.05.2015 мешканці Заводського району вул. Скороходова в м. Миколаєві звернулися до адміністрації Заводського району Миколаївської міськради з колективною скаргою, в якій просили притягнути до відповідальності ОСОБА_2 за порушення санітарного стану прибудинкової території, а також вжити заходів щодо облаштування трамвайної зупинки. 
02.06.2015 адміністрація Заводського району Миколаївської міськради надала заявникам відповідь стосовно санітарного стану прибудинкової території та скерувала скаргу до Департаменту ЖКГ Миколаївської міськради для подальшого розгляду в частині облаштування трамвайної зупинки згідно з повноваженнями.
30.06.2015 позивач направив на адресу відповідача заяву про надання копії колективної скарги та зазначив, що отримання копії скарги (звернення) необхідно для притягнення до відповідальності осіб, яки її підписали, виклавши неправдиві відомості.
30.07.2015 року Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради у відповідь на заяву позивача надіслав йому копію колективного звернення та роз'яснив, що згідно з частиною 2 статті 11 Закону України "Про інформацію", інформація щодо проживання осіб є конфіденційною, тобто такою, що не підлягає розголошенню.
Позивач вважаючи, що надана копія колективного звернення є неналежної якості, оскільки не можливо прочитати (не видно) прізвища та адреси осіб, які її підписали, 21.08.2015 повторно звернувся до відповідача з проханням надати копію кращої якості. 
25.09.2015 на адресу позивача направлено відповідь та зазначено, що в зв'язку з тим,  що позивачу було надано змістовну відповідь на попереднє звернення з направленням копії колективного звернення мешканців Заводського району м Миколаєва, повторно копію звернення направлено не буде.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відповідь на запит була надана відповідачем з додержання вимог законодавства, при цьому для того щоб уникнути порушення приватних інтересів, а саме розголошення персональних даних фізичних осіб, які містяться у запитуваній інформації, була надана позивачу з вилученням відомостей, які дають змогу прямо чи опосередковано ідентифікувати особу, відповідно до Закону України "Про захист персональних даних".
Позивач оскаржив в касаційному порядку судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову. 
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме - частини 1 статті 10 «Про звернення громадян». Крім цього, на думку скаржника, судами порушено норми процесуального права при ухваленні судових рішень: статтей 71, 94 КАС України.
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просить залишити рішення судів попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення. Зазначає, що суди не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень.
Учасники справи не заявляли клопотань про розгляд касаційної скарги за їх участю.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, суд приходить до таких висновків.
Статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 
№2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 3 Закону №2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених Законом.
Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.
Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 року №2657-XII, будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.
Згідно до ч.2 ст. 21 Закону №2657-XII, інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.
Відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 
№2297-VI, персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; розпорядник персональних даних - фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця; суб'єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються.
Згідно з частиною 2 статті 5 Закону №2297-VI, персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, яка займає посаду, пов'язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.
З урахуванням змісту вказаних норм судами вірно встановлено, що відповідач є розпорядником запитуваної інформації, а частина запитуваної інформації, яка не є конфіденційною інформацією, була надана позивачу. Тобто, відповідь на запит була надана відповідачем в порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Крім цього, статтею 10 Закону України   «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР  встановлено, що не допускається розголошення одержаних із звернень відомостей про особисте життя громадян без їх згоди чи відомостей, що становлять державну або іншу таємницю, яка охороняється законом, та іншої інформації, якщо це ущемлює права і законні інтереси громадян. Не допускається з'ясування даних про особу громадянина, які не стосуються звернення. На прохання громадянина, висловлене в усній формі або зазначене в тексті звернення, не підлягає розголошенню його прізвище, місце проживання та роботи.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2
Доводи позивача про неправильно здійснений розподіл судових витрат є безпідставними, оскільки судовий збір стягнуто з позивача з урахуванням приписів, передбачених статтею 94 КАС України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017). 
Аргументи позивача про порушення порядку застосування судами статті 71 КАС України щодо покладення обов'язку доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, судом відхиляються як такі, що не знаходять свого підтвердження.
Таким чином, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновків щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права або порушення ними норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до частин 1-2 статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на наведене, касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2016 та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2016  - без змін.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.08.2016 у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради про зобов'язання надати фотокопію скарги кращої якості -  залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко 
 Н.А. Данилевич ,
Судді Верховного Суду