Постанова
Іменем України
 
25 квітня 2018 року
м. Київ
 
справа № 201/16369/16-ц
 
провадження № 61- 1109 св 17
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4, 
відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2017 року у складі судді Демидової С. О. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року у складі суддів: Максюти Ж. І., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання дій протизаконними та протиправними, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів.
 
Позовна заява мотивована тим, що у ПАТ КБ «ПриватБанк» на  ім'я позивача відкрито рахунок та видана картка № НОМЕР_1. Згідно довідки банку на вказаному рахунку станом на 19 серпня 2016 року наявні грошові кошти в розмірі 298 500,46 грн, проте з 10 червня 2016 року позивач позбавлена можливості розпоряджатися власними коштами, що знаходяться на її рахунку, через односторонню відмову банку виконувати розпорядження клієнта щодо перерахунку коштів по електронній системі «Приват24» та видачі готівки з цього рахунку.
 
Ураховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 просила визнати протизаконними і протиправними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо відмови проводити видаткові операції за карткою/рахунком № НОМЕР_1, зобов'язати банк проводи всі видаткові операції за карткою/рахунком № НОМЕР_1, стягнути з відповідача на її користь 298 500,46 грн суми боргу, 2 691,40 грн 3% річних, 89,71 грн пені та витрати по сплаті судового збору. 
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано протизаконними і протиправними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» з 10 червня 2016 року щодо відмови ОСОБА_4 проводити видаткові операції за карткою/рахунком № НОМЕР_1, зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» проводити ОСОБА_4 всі видаткові операції за карткою/рахунком № НОМЕР_1, стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 298 500,46 грн суми боргу, 2 691,40 грн 3% річних, 89 грн 71 коп. пені та вирішено питання про судові витрати.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк»безпідставно заблоковано відповідний рахунок позивача, унаслідок чого вона  позбавлена можливості вільно розпоряджатися власними коштами. 
 
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк»відхилено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2017 року залишено без змін.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлено повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.
 
23 листопада 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу,   у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
 
Касаційна скарга мотивована наявністю у банку права прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання цього засобу, що не може порушувати прав клієнта, який використовує  картку із порушенням умов договору та закону.
 
Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
16 лютого 2018 року матеріали касаційного провадження  передано до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
 
Станом на час розгляду справи у Верховному Суді відзиву на касаційну скаргу не надходило.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального права та додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Судами встановлено, що ОСОБА_4 є клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому на її ім'я на підставі договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1, за умовами цього договору відповідач зобов'язався проводити прибуткові та видаткові фінансові операції за вказаним рахунком.
 
ОСОБА_4 у липні та серпні 2016 року зверталася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявами про повідомлення причин блокування з 10 червня 2016 року картки/рахунку № НОМЕР_1 та про відновлення  безперешкодної роботи вказаного карткового рахунку, на які відповідач повідомив, що запит прийнято, а відповідь буде підготовлена співробітниками Департаменту опрацювання вхідної кореспонденції у крокі передбачені законодавством України й направлена поштою. 
 
Проте по суті вказані заяви позивача розглянуті не були. 
 
Відповідно до довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» від 19 серпня 2016 року № 4MQD-2D43-BJMV-USRP на картці № НОМЕР_1 наявні грошові кошти в сумі 298 500,46 грн.
 
Згідно з частинами першою-третьою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунку), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
 
Положенням частини першої статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. 
 
Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.
 
Згідно з положеннями частини шостої статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк має право відмовитися від підтримання договірних відносин чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику.
 
Разом з тим, такі дії банку щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають зокрема відповідати усім вимогам Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».
 
Судами встановлено, що неодноразові звернення позивача до ПАТ КБ «ПриватБанк»щодо надання інформації про причини блокування  рахунку та його негайного розблокування позитивного результату не дали, й взагалі не були розглянуті позивачем по суті, з наданням заявнику відповіді.
 
Також судами встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» взагалі не обґрунтувало правомірність блокування картки/рахунку, відкритого на ім'я позивача, представник банку не надав відомостей про причини блокування картки та доказів про те, що кошти на рахунок ОСОБА_4 надійшли злочинним шляхом. Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні на думку банку, дії клієнта за наслідками блокування карткового рахунку, рахунок заблоковано без повідомлення та згоди останнього, через що позивач була протиправно позбавлена можливості користуватися власними коштами. 
 
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що дії відповідача щодо обмеження права користування картковим рахунком з 10 червня 2016 року  шляхом його блокування не відповідають вимогам законодавства, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4
 
Доводи касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що банк має право зупинити здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне його використання, не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки таке право банку має бути реалізовано у відповідності із вимогами статей 1066, 1074 ЦК України, Закону України «Про банки та банківську діяльність» та  Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», які ПАТ КБ «ПриватБанк» порушило, що встановлено судами.
 
Доводи касаційної скарги щодо відсутності порушення прав ОСОБА_4  спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками судів першої та апеляційної інстанції, згідно яких банком порушена законодавчо визначена процедура зупинення фінансових операцій клієнта.
 
Інші доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають. 
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та  апеляційної інстанцій без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  публічного акціонерного товариства комерційнОГО банкУ «ПриватБанк»залишити без задоволення.
 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді: | В. О. Кузнєцов
| С. О. Карпенко
| В. А. Стрільчук