Постанова
Іменем України
 
04 квітня 2018 року
м. Київ
 
справа № 484/877/17-ц
 
провадження № 61-780св17
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду: 
Головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), ЖуравельВ. І., Коротуна В. М., Крата В. І., 
 
учасники справи:
 
позивач - заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Первомайської міської ради Миколаївської області та Комунального підприємства Первомайської міської ради «Затишок»,
відповідач - ОСОБА_4,
представник відповідача - адвокат ОСОБА_5,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу адвоката ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 04 грудня 2017 року у складі судді Коломієць В. В.,
ВСТАНОВИВ :
 
У березні 2017 року заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Первомайської міської ради Миколаївської області та комунального підприємства Первомайської міської ради «Затишок» з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по орендній платі та повернення майна. 
У серпні 2017 року представник ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Первомайської міської ради Миколаївської області та комунального підприємства Первомайської міської ради «Затишок» про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди нерухомого майна.
 
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2017 року указаний позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь  комунального підприємства Первомайської міської ради «Затишок» 35 699,30 грн заборгованості за договором оренди; стягнуто з ОСОБА_4 на користь Первомайської міської ради 25 398,49 грн заборгованості за договором оренди; зобов'язано ОСОБА_4 шляхом підписання акту приймання передачі повернути комунальному підприємству Первомайської міської ради «Затишок» нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_1. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі. 
 
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23 листопада 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 залишено без руху як подану з пропуском строку на апеляційне оскарження, причини пропуску строку визнані неповажними, а також у зв'язку з несплатою судового збору за подачу апеляційної скарги. 
 
30 листопада 2017 року представник ОСОБА_4 надіслала до суду квитанцію про сплату судового збору та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що строк на апеляційне оскарження закінчився 19 жовтня 2017 року в день отримання копії повного тексту рішення. Оскільки копію повного рішення суду першої інстанції було видано поза межами строку на апеляційне оскарження, встановленого процесуальним законом, що позбавило ОСОБА_4 подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк, просила поновити строк на апеляційне оскарження. 
 
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 4 грудня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 жовтня 2017 року. 
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що представник ОСОБА_4 недобросовісно здійснювала свої процесуальні права, отримавши повний текст оскаржуваного рішення 19 жовтня 2017 року, не подала апеляційну скаргу у десятиденний строк, а звернулася із апеляційною скаргою з пропуском троку 15 листопада 2017 року, а тому наведені нею причини пропуску процесуального строку не є поважними. Будь-яких інших причин для поновлення пропущеного строку представник ОСОБА_4 не зазначила. 
 
У грудні 2017 року представник ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просила скасувати ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 4 грудня 2017 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права.
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції порушено принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та конституційне право особи на судовий захист шляхом оскарження судового рішення, не враховано поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження (невчасне виготовлення судом повного тексту оскаржуваного рішення).
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Колегія суддів приймає доводи касаційної скарги та вважає її такою, що підлягає задоволенню. 
 
Частинами 3, 4 статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.
 
Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечено судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
 
Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) особи, які беруть участь у справі, мають право одержувати копії рішень, ухвал, оскаржувати рішення і ухвали суду, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.
 
Частиною третьою статті 209 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) передбачено, що у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення може бути відкладено на строк не більш як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частини суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. Рішення суду, що містить вступну та резолютивну частини, має бути підписане всім складом суду і приєднане до справи.
 
Згідно із частиною першою статті 218 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) рішення суду або його вступна та резолютивна частини проголошуються негайно після закінчення судового розгляду і прилюдно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Головуючий роз'яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення суд повідомляє, коли особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду.
 
Копії повного рішення суду видаються особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки вступної та резолютивної частин судового рішення, особам, які брали участь у справі і були присутні у судовому засіданні, негайно після його проголошення видаються копії судового рішення із викладом вступної та резолютивної частин (частина друга статті 222 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами).
 
Частиною першою статті 294 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
 
Відповідно до положень частини першої статті 73, частини третьої статті 294 ЦПК України(у редакції, чинній на час розгляду справи судами) апеляційний суд за заявою особи може поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у разі наявності поважних причин цього строку.
 
За змістом пункту 2 частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) якщо вказані особою, яка подала апеляційну скаргу, підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
 
Верховний Суд погоджується з доводами касаційної скарги щодо порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права з огляду на наступне.
 
Суд апеляційної інстанції встановив, що вступну та резолютивну частини рішення суду першої інстанції проголошено 09 жовтня 2017 року у судовому засіданні, на якому була присутньою представник ОСОБА_4 Останнім днем строку на апеляційне оскарження є 19 жовтня 2016 року.
 
Проте, повний текст оскаржуваного рішення суду видано представнику відповідача 19 жовтня 2017 року, що значно обмежило можливість учасника справи подати апеляційну скаргу на це рішення у строк передбачений статтею 294 ЦПК України (у редакції чинній на час розгляду справи судами). 
 
Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про неповажність причин пропуску представником ОСОБА_4 строку на апеляційне оскарження рішення суду від 09 жовтня 2017 року та необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи).
 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
За встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а постановлена у справі ухвала судді апеляційного суду - скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду згідно з частиною шостою статті 411 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу адвоката ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_4, задовольнити.
 
Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 4 грудня 2017 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                                                               М. Є. Червинська 
 
Судді                                                                                          Н. О. Антоненко
 
                                                                                                    В. І. Журавель 
 
                                                                                                    В. М. Коротун
 
                                                                                                    В. І. Крат