Справа № 157/671/16-к
Провадження  № 51- 519 км 18
 
 постанова
 ІМЕНЕМ УКРАЇНи
13 березня 2018 року                                                                                              м. Київ
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
 Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні № 12016030090000283 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця  с. Орловського Красноперекопського району Автономної Республіки Крим, жителя АДРЕСА_1 ,  
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі –КК), 
з участю:
секретаря                ОСОБА_5 , 
прокурора               ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 23 червня 2017 року.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 2 березня 2017 року ОСОБА_4 визнано винуватим в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження та засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 1 червня 2016 року близько 16-ї години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в сосновій посадці біля домогосподарства АДРЕСА_1 , з мотивів раптово виниклої неприязні умисно завдав удару ногою в тулуб потерпілій ОСОБА_7 , унаслідок чого спричинив їй тяжке тілесне ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки і живота з розривом селезінки, ускладненої внутрішньочеревною кровотечею, підшкірної гематоми в ділянці грудної клітки ззаду зліва, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від  23 червня 2017 року апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_8 залишено без задоволення, а вирок районного суду – без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор  ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного засудженому ОСОБА_4 покарання унаслідок м`якості. 
Зазначає, що всупереч частинам 3 та 4 ст. 374 КПК суд першої інстанції                        в мотивувальній та резолютивній частинах вироку нічого не вказав про цивільний позов прокурора, а лише ухвалив стягнути з засудженого на користь управління Державної казначейської служби понесені державою витрати на лікування потерпілої. 
Крім того, на думку прокурора, районний суд призначив ОСОБА_4 покарання без додержання вимог статей 50, 65 КПК, яке за своїм розміром не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого унаслідок м`якості.
Зауважує, що в апеляційній скарзі звертав увагу суду апеляційної інстанції на ці порушення, однак апеляційний суд залишив його скаргу без задоволення, а вирок без зміни і своє рішення належним чином не мотивував.
Відтак вважає, що ухвала апеляційного суду не є належно обґрунтованою і мотивованою, постановленою без додержанням вимог ст. 370 КПК, що відповідно до ст. 438 КПК є безумовною підставою для її скасування.
Позиція інших учасників судового провадження
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 касаційну скаргу сторони обвинувачення не підтримала і просила Суд залишити скаргу без задоволення,                  а рішення апеляційного суду - без зміни. 
Захисник ОСОБА_8   у своїх запереченнях на касаційну скаргу прокурора посилаючись на законність і обґрунтованість судових рішень, призначення покарання засудженому ОСОБА_4 із дотриманням вимог статей 50, 65 КК, просив Суд залишити скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду – без зміни.   
Сторони у справі були належно повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги, однак, крім прокурора, в судове засідання не прибули. Заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в касаційній скарзі і запереченнях захисника на неї, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню  з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у своїй апеляційній скарзі прокурор з підстав, аналогічних зазначеним у касаційній скарзі, просив суд апеляційної інстанції скасувати вирок районного суду та ухвалити новий вирок, яким визначити ОСОБА_4 більш суворе покарання у вигляді п`яти років і шести місяців позбавлення волі. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд дійшов висновку, що вирок районного суду постановлено з додержанням вимог кримінального процесуального закону, а призначене засудженому ОСОБА_4 покарання відповідає загальним засадам, визначеним ст. ст. 50, 65 КК, та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. 
Також цей суд з`ясував, що при ухваленні вироку суд першої інстанції фактично вирішив питання поставлене у цивільному позові прокурора і відповідно до ст. 1206 ЦК стягнув з ОСОБА_4 на користь держави 3132,24 грн. витрачених на лікування потерпілої, а відсутність у вироку посилання на вказаний цивільний позов жодним чином не вплинуло на правильність прийнятого судом рішення.
Погодившись із наведеними у вироку районного суду висновками                           та мотивами прийнятого рішення апеляційний суд відмовив прокурору                            в задоволенні скарги.      
Ухвала апеляційного суду за своїм змістом відповідає вимогам статей 370 та 419 КПК, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд апеляційної інстанції при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався.
Зазначені в касаційній скарзі доводи прокурора не спростовують висновків викладених у рішенні апеляційного суду і не ставлять під сумнів її правильність. 
Враховуючи наведене, підстав для задоволення касаційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.
Керуючись статтями 434, 436, 441 КПК,пунктом 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Волинської області від  23 червня 2017 року щодо ОСОБА_4 – без зміни. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                               ОСОБА_3