ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
07.02.2018 | м.Київ | К/9901/109/18 760/1873/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Данилевич Н.А., 
суддів -                      Бевзенка В.М., 
                                     Шарапи В.М., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні 
касаційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року (головуючий суддя - Шереметьєва Л.А.)
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року (головуючий суддя - Глущенко Я.Б., судді - Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.)
у справі  № 760/1873/17
за позовом  ОСОБА_3 до Інспекторів Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Німченка О.М., Бобра Р.О., третя особа: Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції про визнання дій та акту протиправними, скасування акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 12 грудня  2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекторів Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Німченка О.М., Бобра Р.О. (далі - відповідачів), третя особа: Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, у якому (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) просив:

- визнати протиправними дії Інспектора УПП лейтенанта поліції Німченка О.М. щодо складання Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20 вересня 2016 року;
- визнати Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20 вересня 2016 року протиправним та скасувати його;
- визнати протиправними дії Інспектора УПП лейтенанта поліції Бобра Р.О. щодо винесення постанови серії АР № 272535 від 21 вересня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення  за ч. 3 с. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення в вигляді штрафу;
- визнати постанову серії АР № 272535 від 21 вересня 2016 року протиправною та скасувати її;
- стягнути солідарно з відповідачів на його користь 510, 00 грн. сплаченого ним штрафу.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 (далі - заявник, скаржник) посилався на те, що постанова серії АР № 272535 від 21 вересня 2016 року та Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20 вересня 2016 року є необґрунтованими, протиправними та такими, що прийняті суб`єктами владних повноважень всупереч положенням та вимогами ч. 2 ст. 19,62 Конституції України, ст.ст. 7,245,265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 7, 8 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 (далі-Інструкції), Правил дорожнього руху (ПДР), а відтак дії відповідачів по винесенню даних актів  є протиправними.

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року,  у задоволенні адміністративного позову заявнику відмовлено. Суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль заявника знаходився на зупинці, що перешкоджало пасажирам здійснювати посадку та висадку з громадського транспорту, тому дії відповідачів є правомірними, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності законною.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, заявник 12 грудня 2017 року звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. У скарзі зазначив, що рішення судів є незаконними, необґрунтованими  та такими, що винесені за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суди вважали встановленими. Також скаржник, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просив скасувати рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, в обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_3 зазначив, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про достовірність відомостей в постанові про накладення адміністративного стягнення в частині здійснення зупинки автомобіля заявника та його суттєвій перешкоді для руху пішоходів, а також одночасної наявності порушень як п. 15.9 («Зупинку заборонено»), так і 15.10 («Стоянку заборонено») ПДР не відповідають обставинам справи.  

Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3.

У відзиві на касаційну скаргу, отриманому судом 23 січня 2018 року,  Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції (далі - Управління) проти змісту і вимог касаційної скарги заперечило та просило залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої і апеляційної інстанцій - без змін. Так, Управлінням зауважено, що зазначені рішення є законними, обґрунтованими та такими, що винесені при повному з`ясуванні та доведеності обставин, що мають значення для справи, без порушення норм процесуального права та вірним застосуванням норм матеріального права.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, на підставі встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Єдиний порядок на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.15.9 «е» ПДР зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Згідно з п.15.10 «д» ПДР стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

За приписами ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі - КупАП) <…> порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян <…>.

Частиною 1 ст. 222 КУпАП) органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 122 КУпАП.

<…> Відповідно до ст.265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частиною третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора <…>.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначається Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 № 1395 (далі - Інструкція) .

Згідно п. 1 розділу XII Інструкції, тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 КУпАП, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 21 вересня 2016 року відносно заявника була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 272535.

Зі змісту постанови вбачається, що 20 вересня  2016 року о 21.38  заявник, керуючи транспортним засобом - автомобілем BMW Х6 д.н. НОМЕР_1 здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту, чим суттєво заважав руху маршрутних транспортних засобів та руху пішоходів, чим порушив п.п. 15.10 «д» та 15.9 «е» ПДР.

Згідно Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 20 вересня 2016 року, складеного Інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Німченком О.М., та у відповідності до п. 1 розділу XII Інструкції, автомобіль BMW Х6 д.н.з. НОМЕР_1 був доставлений на спеціальний майданчик по вул. Набережно-Луговій, 4 в м. Києві.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, здійснених за  результатами дослідження доказів, що автомобіль ВМW Х6 д.н.з. НОМЕР_1, здійснивши зупинку (стоянку) на зупинці транспортного засобу, суттєво перешкоджав руху пішоходів та створював загрозу безпеці руху. 
Так, відповідно до п. 4.11. ПДР пішоходи повинні чекати транспортний засіб на тротуарах, посадкових майданчиках, а якщо вони відсутні - на узбіччі, не створюючи перешкод для дорожнього руху. 
З аналізу доказів, досліджених судами вбачається, що автомобіль заявника знаходився на зупинці громадського транспорту, що перешкоджало пасажирам посадку та висадку, а також очікування громадського транспорту .

Судами вірно відхилено доводи заявника щодо відсутності факту вчинення ним будь - яких дій, які б посягали на громадський порядок, власність, права і свободи громадян та на встановлений порядок управління, що підтверджується, на його думку, листом Головного управління Національної поліції  у м. Києві від 04 жовтня 2016 року №90-аз/125/31/3/01-2016. Зі змісту останнього вбачається, що 20.09.2016 року з 20:00 до 22:00 повідомлень про перешкоджання руху пішоходам на тротуарі біля будинку по вул. Еспланадній,8/10 припаркованим за вказаною адресою автомобілем ВМW Х6 д.н.з. НОМЕР_1 по спецлінії « 102» Головного управління не зафіксовано.
Як правильно зауважено судами першої та апеляційної інстанцій, вищевказані доводи скаржника спростовуються приписами п.2,3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з якими, поліція припиняє виявлені адміністративні правопорушення, а також вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення. 

Не заслуговують на увагу твердження заявника про взаємовиключність понять «зупинка» і «стоянка». Так, відповідно до п. 1.10 ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Під стоянкою розуміють припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.
Таким чином, зупинка є першим етапом припинення руху транспортного засобу для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).  Після припинення руху транспортного засобу більш ніж на 5 хвилин, з причин, не пов'язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу настає другий етап - стоянка. 
Тож поняття «зупинки» і «стоянки» є логічно - послідовними та взаємнообумовленими етапами припинення руху транспортного засобу.

Таким чином, відкидаючи надмірний формалізм у тлумаченні понять «зупинка», «стоянка» та враховуючи наявність складу адміністративного правопорушення, вчиненого заявником, і підтвердженого судами першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів щодо відмови у задоволенні позовних вимог

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, п.1 ч. 1 ст. 349, 350, 355, 356 КАС України, - 

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Головуючий суддя                                                                                    Н. А. Данилевич 

Судді                                                                                                        В. М. Бевзенко

                                                                                                      В. М. Шарапа