Постанова 
Іменем України 
29 березня 2018 року
м. Київ
справа № 372/212/17к
провадження № 51-1710 км18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого –                               ОСОБА_1 ,
суддів:                                             ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі                                 ОСОБА_4 
за участю прокурора                    ОСОБА_5 ,
захисника                                       ОСОБА_6 
звільнених від кримінальної
відповідальності                                   ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
 
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12016110230000585 за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Старі Безрадичі Обухівського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

 
та 
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Старі Безрадичі Обухівського району Київської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Обухівсьвського районного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 6 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 30 березня 2017 року засуджено:
- ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України;
-  ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Обухівського районного суду Київської області від 04.02.2016 року та ОСОБА_8 остаточно визначено покарання 5 років 3 місяці позбавлення волі, без конфіскації майна.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
За вироком суду, 22 квітня 2016 року приблизно о 2 годині, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 , незаконно проникли до господарського приміщення домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки викотили мотоквадроцикл марки «Speed Gear» моделі «Speed Gear Force 300» на дорогу, потім відкотили його в напрямку села Старі Безрадичі, завели і поїхали в напрямку с. Копачів Обухівського району Київської області, таким чином незаконно заволоділи транспортним засобом, який належить ОСОБА_9 , спричинивши потерпілому матеріальних збитків на суму 65641,33 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 6 червня 2017 року цей вирок скасовано. На підставі ч. 4 ст. 289 КК України звільнено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 289 КК України.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 закрито.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 скасовано, звільнено його негайно з-під варти в залі суду.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону. Наголошує на безпідставному звільненні від кримінальної відповідальності обвинувачених. Стверджує, що апеляційний суд не взяв до уваги, що обвинувачені звернулися із заявами до правоохоронних органів майже через місяць після вчинення злочину, в той час коли були встановлені їх особи та проведено ряд слідчих дій.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав касаційну скаргу і просить її задовольнити.
Захисник ОСОБА_6 та звільнені від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 і ОСОБА_8 заперечували проти задоволення скарги, ухвалу апеляційного суду вважають законною і просять залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора – без задоволення.
В надісланих запереченнях захисник ОСОБА_6 касаційну скаргу вважає безпідставною. 
Мотиви Суду
Твердження прокурора, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 не можуть бути звільнені від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 289 КК України, оскільки кримінальне провадження було розпочате на підставі заяви потерпілого та проведено ряд слідчих дій, безпідставні.
Згідно ч. 4 ст. 289 КК України звільняється від кримінальної відповідальності особа, яка вперше вчинила дії, передбачені цією статтею (за винятком випадків незаконного заволодіння транспортним засобом із застосуванням насильства до потерпілого чи погрозою застосування такого насильства), але добровільно заявила про це правоохоронним органам, повернула транспортний засіб і повністю відшкодувала завдані збитки.
Відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим законом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачені звернулися із заявами до Обухівського ВП ГУ НП в Київській області 17 травня 2016 року, в яких вони добровільно заявили про вчинення ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, заподіяна шкода ними відшкодована, під час вчинення злочину погроз або насильства до потерпілого не застосовували.
Потерпілий звернувся до Обухівського ВП ГУ НП в Київській області із заявами про повне відшкодування ОСОБА_7 і ОСОБА_8 завданої йому шкоди внаслідок протиправного заволодіння квадроциклом. Зазначив, що під час вчинення злочину погроз або насильства зі сторони до нього не застосовувалося. Квадроцикл йому повернуто, претензій не має, просить закрити щодо обвинувачених кримінальне провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілий, обвинувачені та їх захисник звернулися до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 289 КК України у зв`язку з добровільною заявою до правоохоронних органів, про вчинене ними кримінальне правопорушення, повернення транспортного засобу власнику і повним відшкодуванням спричинених збитків. 
Наведене свідчить, що в даному випадку є всі умови, передбачені ч. 4 ст. 298 КК України, для звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Врахувавши зазначені обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, на підставі ч. 4 ст. 289 КК України, тому звільнив ОСОБА_7 і ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 289 КК України.
Слід зазначити, що твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися із заявами до правоохоронних органів лише для уникнення відповідальності та після проведення ряду слідчих дій є надуманими, оскільки із заявами обвинувачені звернулися 17 травня 2016 року, а підозра їм пред`явлена майже через 8 місяців – 29 грудня 2016 року (том №1 а. к. п. 132-134, 160-162). 
Дані про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися із заявами не добровільно, а у зв`язку з тим, що були викриті правоохоронними органами – в матеріалах провадження відсутні.
Враховуючи викладене, доводи прокурора щодо безпідставності закриття кримінального провадження, неспроможні. 
Апеляційний суд при перегляді справи в апеляційному порядку дотримався вимог закону, переглянув вирок щодо  ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в межах апеляційної скарги та своїх повноважень. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення»                   КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів
ухвалила:
ухвалу Апеляційного суду Київської області від 6 червня 2017 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора – без задоволення. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                         ОСОБА_10