Верховний
Суд

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2018 року 
м. Київ

справа №  908/611/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В., 

за участю секретаря судового засідання - Шевченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2017 та рішення Господарського суду Запорізької області від 24.05.2017 у справі
за позовом Приватного акціонерного товариства "Український графіт"                                               до Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" про визнання договору про експлуатацію під'їзної залізничної колії від 10.02.2017 №  804/1780090/03 укладеним,

за участю представників:
від позивача - Задорожний О.В., адвокат;
від відповідача - не з'явились;
від третьої особи - не з'явились,

ВСТАНОВИВ:
У березні 2017 року Приватне акціонерне товариство "Український графіт" (далі - ПрАТ "Український графіт", позивач)  звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", відповідач) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -  Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - ПАТ "Українська залізниця", третя особа), в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" про, згідно заяви про уточнення позовних вимог від 23.05.2017 № 16/2344, визнання договору про експлуатацію під'їзної залізничної колії від 10.02.2017 №  804/1780090/03 (далі - договір №  804/1780090/03) укладеним в редакції позивача, викладеній в прохальній частині позову.

В обґрунтування своїх вимог ПрАТ "Український графіт" зазначало про те, що 30.11.2015 між ним (орендарем) та ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (орендодавцем) було укладено договір оренди № ЗАлК-Д-2015-123/804/54692/03 (далі - договір № ЗАлК-Д-2015-123/804/54692/03) предметом якого є тимчасове платне користування частиною майнового комплексу залізничного цеху орендодавця разом із залізничними коліями (додаток № 1 до договору оренди) строком до 30.11.2017.

В рамках укладеного договору оренди позивачем здійснювалась експлуатація залізничної під'їзної колії, яка є власністю відповідача та є єдиним транспортним залізничним сполученням для позивача із коліями загального користування залізниці.

Листом від 30.12.2016 № 011-1179 відповідач повідомив позивача про те, що строк дії договору оренди закінчується 30.11.2017 та зазначив, що автоматичного продовження строку дії договору не передбачено, тому по закінченню строку дії договору, питання про укладення нового договору оренди буде вирішуватись згідно з нормами діючого законодавства України.

10.02.2017 позивач листом № 16/627 звернувся до відповідача з пропозицію укласти договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії, обґрунтувавши обов'язок відповідача укласти такий договір. До зазначеного листа було додано два примірники оригіналів договору договір №  804/1780090/03 (разом з додатком), підписаних генеральним директором та скріплених печаткою ПрАТ "Український графіт".

Зазначений лист було отримано відповідачем 13.02.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи, проте ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" не надало відповіді на вказаний лист позивача, не повернуло один примірник підписаного договору та не направило протоколу розбіжностей до запропонованого позивачем договору №  804/1780090/03, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Водночас на підтвердження своїх вимог ПрАТ "Український графіт" посилалося на листи відокремленого структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" державного підприємства Придніпровська залізниця від 17.09.2015 № ДНМІ/88 та регіональної філії "Придніпровська залізниця" структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" від 17.02.2017 № ДНМІ-242-02-29/59, в яких зазначено про те, що залізничні під'їзні колії ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією. У ПрАТ "Український графіт" не існує іншого альтернативного з'єднання із загальною мережею залізниць, окрім як через колії ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", тому ПрАТ "Український графіт" не може отримати залізничні вагони на свої колії до місць навантаження-вивантаження інакше, як шляхом проїзду через залізничну під'їзну колію ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат".

Крім того, листом від 22.01.2016 № 03-18/06-238 Запорізьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України повідомило ПрАТ "Український графіт" про те, що у разі закінчення дії договору оренди, до ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" перейде в господарське відання частина майнового комплексу залізничного цеху ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" (під'їзні колії, будівлі депо паровозне, будівлю вагової, тепловози, полувагони, ваги вагонні, тощо), внаслідок чого останнє набуде ознак монопольного (домінуючого) становища на ринку послуг користування залізничними під'їзними коліями та додаткових послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, в територіальних межах міста Запоріжжя, в межах під'їзної колії від станції Сортувальна під'їзної колії ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" до станції імені Анатолія Алімова ДП "Придніпровська залізниця", як таке, що не має жодного конкурента.

Тому, з метою запобігання порушенню законодавства про захист економічної конкуренції, керуючись пунктом 15 статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Запорізьким обласним територіальним відділенням листом від 22.01.2016 № 03-18/06-237 ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" рекомендовано не вживати заходів, які б унеможливлювали користування залізничною під'їзною колією, яка йому належить, та виходом на загальну мережу залізничних доріг України для ПрАТ "Український графіт" і суб'єктів господарювання, під'їзні колії яких примикають до під'їзної колії ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" відповідних територіальних межах. 

При цьому позивач зазначає, що з метою відвернення надзвичайних наслідків та запобіганню зупинення залізничного сполучення, що в свою чергу призведе до зупинки металургійного заводу ПрАТ "Український графіт", договір про експлуатацію залізничної під'їзної колій підлягає укладенню під відкладальними обставинами на підставі статі 212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.05.2017 (суддя Топчій О.А.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2017 (колегія суддів: Татенко В.М., Стойка О.В., Зубченко І.В.), позов задоволено.

Вирішено вважати договір №  804/1780090/03 про експлуатацію залізничної під'їзної колії укладеним між виконавцем - ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" та замовником - ПрАТ "Український графіт" в редакції, викладеній в резолютивній частині рішення.

Судові акти обґрунтовані тим, що укладання між сторонами договору про експлуатацію залізничної під'їзної колії є обов'язковим в силу вимог частин 6, 7 статті  179 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою в якій посилається на те, що:
- місцевим судом в порушення вимог статті 63 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) прийнято до розгляду уточнення до позовної заяви, які не було надіслано на адресу відповідача;
- мотивувальна частина рішення суду першої інстанції не містить обґрунтувань підстав відхилення доводів відповідача, викладених у відзивах на позовну заяву, що є порушенням вимог пункту 3 частини 1 статті 84 ГПК України;
- обраний позивачем спосіб захисту - спонукання до укладення договору, не передбачений статтею 20 ГК України та статтею 16 ЦК України;
- надання послуг з експлуатації  залізничної під'їзної колії не відноситься до  видів діяльності ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", визначених у пункті 3.2 Статуту товариства;
- 28.12.2016 розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1057-р ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" було включено до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, в зв'язку з чим у відповідності з приписами частини 4 статті 12 Закону України "Про приватизацію державного майна" передача майна товариства в оренду заборонена, що не було враховано судами при прийнятті рішення та постанови;
- судами не враховано положення частини 8 статті 181 ГК України, якою встановлено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся);
- позивач користується залізничною під'їзною колією відповідача на підставі чинного договору оренди № ЗАлК-Д-2015-123/804/54692/03, тому між сторонами відсутній спір щодо користування цією залізничною під'їзною колією;
- укладений за рішенням суду договір №  804/1780090/03 не містить всіх істотних умов договору, а саме: предмету і ціни договору, а також не містить умов щодо відкладальних обставин;
- з набранням оскаржуваним рішенням суду першої інстанції законної сили вважається укладеним договір №  804/1780090/03 та продовжує діяти договір №  ЗАлК-Д-2015-123/804/54692/03;
- суди помилково застосували до спірних правовідносин положення пункту 73 Статуту залізниць України, який стосується виключно випадків обслуговування контрагентів - підприємств, що мають у межах залізничної під'їзної колії іншого підприємства свої склади або залізничні колії, які до неї примикають, оскільки позивач не має своїх складів або примикаючих залізничних колій у межах залізничної під'їзної колії ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат".

У касаційній скарзі ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" просить скасувати постановлені у справі судові рішення та постановити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до підпункту 11 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній з 15.12.2017, далі - ГПК України) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 10.01.2018 прийнято касаційну скаргу ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" та призначено справу до розгляду на 25.01.2018 о 16:00. 

25.01.2018 в судовому засіданні оголошено перерву до 01.02.2018 о 17:00 про що сторін було повідомлено ухвалою Верховного Суду від 25.01.2018.

Позивачем було надано відзив на касаційну скаргу у якому ПрАТ "Український графіт" зазначає про те, що:
- спірний договір №  804/1780090/03 був визнаний ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" про що свідчить укладення між сторонами 05.12.2017 додаткової угоди № 1 до вказаного договору, а також підписання 02.01.2018 акта приймання-передачі наданих послуг за грудень 2017 року без будь-яких зауважень;
- Верховний Суд України в постанові від 12.07.2017 у справі № 3-480гс17 (№  922/2130/16) виклав правову позицію згідно якої суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів послугами залізничного та інших видів транспорту, зобов'язані укласти договори з усіма споживачами їхніх послуг;
- встановлений статтею 16 ЦК України перелік способів захисту цивільних прав не є вичерпним, а цивільне право або інтерес можуть бути захищені іншим способом, встановленим законом або договором. Статтею 20 ГПК України передбачено захист прав та інтересів суб'єктів господарювання шляхом установлення, зміни і припинення господарських правовідносин, а також іншими способами, передбаченими законом;
- спірний договір №  804/1780090/03 не є договором оренди, а тому не повинен містити істотні умови, визначені частиною 1 статі 284 ЦК України для договору оренди;
- положення частини 4 статті 12 Закону України "Про приватизацію державного майна" не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки відповідач не є державним підприємством в розумінні статті 73 ГК України, а є акціонерним товариством де більше 30 % належить не державним акціонерам;
- умови договору про його укладення під відкладальними обставинами містяться у пунках 7.1, 7.2 спірного договору;
- відповідач був ознайомлений з уточненою позовною заявою про що ним було письмово зазначено на тексті цієї заяви.

У відзиві на касаційну скаргу ПрАТ "Український графіт" просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

У судовому засіданні представник позивача підтримав викладені у відзиві заперечення проти касаційної скарги ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" та зазначив про те, що спірний договір №  804/1780090/03 був визнаний ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" про що свідчить укладення між сторонами 05.12.2017 додаткової угоди № 1 до вказаного договору, а також підписання 02.01.2018 акта приймання-передачі наданих послуг за грудень 2017 року без будь-яких зауважень. 
Додані до відзиву копія додаткової угоди № 1 та акта приймання-передачі наданих послуг за грудень 2017 року є новими доказами, які враховуючи встановлені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції Верховний Суд не може приймати до розгляду.

Учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач та третя особа не скористалися наданим законом правом на участь представника у судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд в межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного

Положеннями статті 1 Закону України "Про залізничний транспорт" унормовано, що під'їзні колії - залізничні колії, які призначені для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств, організацій та установ у взаємодії із залізничним транспортом загального користування.

До залізничних під'їзних колій належать колії, що з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і які належать підприємствам, підприємцям, організаціям та установам незалежно від форм власності, а також громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності. Під'їзні колії призначено для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування (стаття 64 Статуту залізниць України).

Статтею 73 Статуту залізниць України встановлено, що порядок обслуговування контрагентів-підприємств, що мають у межах залізничної колії іншого підприємства свої склади або залізничні колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються без участі залізниці.

Відповідно до частини 6 статті 179 ГК України суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частина 7 статті 179 ГК України).

У відзиві на касаційну скаргу ПрАТ "Український графіт" зазначає, що Верховний Суд України у постанові від 12.07.2017 у справі № 3-480гс17 (922/2130/16) навів правовий висновок про те, що оскільки залізничні під'їзні колії, з'єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією, призначеною для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування, то відносини щодо транспортного обслуговування між підприємством, якому належать ці залізничні під'їзні колії, та контрагентами - підприємствами, що мають у межах цієї залізничної під'їзної колії свої залізничні колії, які до неї примикають, оформлюються відповідним договором. У разі виникнення ускладнення у договірному процесі як у вигляді ухилення або відмови в укладенні договору в цілому, так і у вигляді непогодження його окремих умов, можливість звернення до суду з метою вирішення такого спору між контрагентами прямо передбачена ГК України.

Отже, з правового аналізу перелічених вище норм та правового висновку Верховного Суду України слідує, що на власника під'їзної колії покладено обов'язок укласти договір про експлуатацію під'їзної залізничної колії з контрагентами, що мають у межах його залізничної колії свої склади або залізничні колії, які до неї примикають.

Суд погоджується із зазначеними посиланнями позивача, проте зазначає, що згідно зазначеної правової позиції Верховного Суду України обов'язок укласти договір про експлуатацію під'їзної залізничної колії покладено на власника під'їзної колії з контрагентами, лише у разі якщо останні у межах його залізничної колії мають свої склади або залізничні колії, які до неї примикають.

Разом з тим, як вбачається із позовної заяви, в обґрунтування своїх вимог ПрАТ "Український графіт" посилалося на договір № ЗАлК-Д-2015-123/804/54692/03 предметом якого є тимчасове платне користування частиною майнового комплексу залізничного цеху орендаря разом із залізничними коліями строком дії до 30.11.2017.

Таким чином, у ПрАТ "Український графіт" існувала необхідність у користуванні під'їзною залізничною колією ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" до 30.11.2017 - строку користування частиною майнового комплексу залізничного цеху орендодавця разом із залізничними коліями.

Правові підстави для виникнення у ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" встановленого законом обов'язку укласти з ПрАТ "Український графіт" договір про експлуатацію під'їзної залізничної колії після закінчення строку дії договору № ЗАлК-Д-2015-123/804/54692/03, позивачем у позовній заяві не наведені, оскільки позов не місить обґрунтувань та доказів наявності у ПрАТ "Український графіт" своїх складів або залізничної колії, які примикають до залізничної колії ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", що в силу вимог статті 73 Статуту залізниць України є необхідною передумовою для укладення такого договору в силу вимог закону.

На зазначені обставини посилається  ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" у касаційній скарзі, проте ці обставини не були встановлені та враховані судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних рішень. Також судами не було досліджено та оцінено  зібрані у справі докази, зокрема технічні паспорти під'їзних колій ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" та ПрАТ "Український графіт", інвентарні картки, акти обстеження умов роботи на під'їзній колії і станції примикання, договори про експлуатацію залізничної під'їзної колії, укладені з державним підприємством "Придніпровська залізниця" та інші наявні у матеріалах справи докази, якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, тому висновки судів про задоволення позову із наведених позивачем підстав слід вважати передчасними та такими, що не відповідають вимогам статті 43 ГПК України (у редакції чинній до 15.12.2017) щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 

Згідно пункту 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 03.07.2014, остаточне 17.11.2014:
"Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, пункт 25, від 18.07.2006, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява №  42310/04, пункт 280, від 21.04.2011)."

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 1 частини 3 статті 310 ГПК України).
Оскільки передбачені статтею 300 ГПК України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ) межі розгляду справи судом касаційній інстанції не дають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, постановлені у цій справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції. 

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, в повній мірі дослідити всі зібрані у справі докази, встановити чи є у наявності на праві власності чи користування у ПрАТ "Український графіт" свої склади або залізничні колії, які примикають до залізничної колії у ПАТ "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат", надати належну правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

У зв'язку із скасуванням попередніх судових рішень і передачею справи на новий розгляд, розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та касаційної скарги, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 310, 314, 315, 316, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Запорізької області від 24.05.2017 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2017 скасувати, справу №  908/611/17 направити на новий розгляд до Господарського суду Запорізької області.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Є. Краснов

Судді:                                                                                                    Г. Мачульський

                                                                                                    І. Кушнір