ПОСТАНОВА
Іменем України

20 березня 2018 року 

Київ

справа №812/8730/13-а
адміністративне провадження №К/9901/4427/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 
за участю секретаря судового засідання - Загороднього А.А.,
учасники справи:
представник позивача - Дерека Д.В., 
представник відповідача - Єфіменко К.О.,

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2014 року (суддя Чиркін С.М.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року (судді: Василенко Л.А. (головуючий), Старосуд М.І., Шальєва В.А.) у справі №812/8730/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" (далі - позивач, ТОВ "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ") звернулось до суду з позовом, з урахуванням уточнень позовних вимог, до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач, контролюючий орган) про:

-          визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 07.08.2013 № 0000551401, яким у зв'язку із затримкою сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 85 660 120,88 грн, нарахований штраф у розмірі 20% у сумі 17 132 024,17 грн за платежем з податку на прибуток, а також нарахована та погашена пеня у розмірі 7 478 583,49 грн;

-          визнання протиправними дії контролюючого органу щодо нарахування позивачу пені в розмірі 7 478 583,49 грн з податку на прибуток, сплата якого була розстрочена постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2011 року у справі №2а-1642/11/1270 та постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2012 року у справі №2а/1270/403б/2012;

-          зобов'язання відповідача відновити на особовому рахунку ТОВ "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" грошові кошти у розмірі 7 478 583,49 грн, які направлені на погашення пені, нарахованої на податкові зобов'язання з податку на прибуток, сплата якого була розстрочена постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2011 року у справі №2а-1642/11/1270 та постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2012 року у справі №2а/1270/4036/2012.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на протиправність дій контролюючого органу щодо нарахування штрафних санкцій та пені за порушення строків сплати узгоджених сум грошового зобов'язання, визначених Податковим кодексом України, у разі їх сплати у строки визначені постановою суду.
Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року, адміністративний позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 07.08.2013 №0000551401, прийняте СДПІ з обслуговування великих платників у м. Луганську Міжрегіонального ГУ Міндоходів про нарахування штрафу у розмірі 20% у сумі 17 132 024,17 грн за платежем з податку на прибуток;
- визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачу пені в розмірі 7 478 583,49 грн з податку на прибуток, сплата якого була розстрочена постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2011 року у справі №2а-1642/11/1270 та постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2012 року у справі №2а/1270/4036/2012 в картці особового рахунку;
- зобов'язано відповідача відновити на особовому рахунку позивача грошові кошти у розмірі 7 478 583,49 грн, які направлені на погашення пені, нарахованої на податкові зобов'язання з податку на прибуток, сплата якого була розстрочена постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2011 року у справі №2а-1642/11/1270 та постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30 травня 2012 року у справі №2а/1270/4036/2012.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з думкою якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що рішеннями суду були встановлені нові строки для сплати позивачем податкових зобов'язань, що у свою чергу виключає можливість нарахування штрафних санкцій та пені відповідно до статей 126 та 129 Податкового кодексу України, з урахуванням своєчасного виконання позивачем рішення судів про розстрочення сплати такого податкового боргу. Також суди вказали про безпідставність притягнення позивача до відповідальності за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань (боргу) у сумі 8 633 282,30 грн з податку на прибуток, сплата яких була розстрочена рішенням суду та які сплачувались ДП «Свердловатрацит» до укладення Концесійного договору, з огляду на те, що у концесіонера не виникає загального правонаступництва. Крім того не було надано доказів щодо погашення боргу висновком органу державної казначейської служби від 11.01.2012.
У доводах касаційної скарги відповідач посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зважаючи на помилкове ототожнення судами попередніх інстанцій порядку виконання судового рішення щодо стягнення податкового боргу, встановленого рішенням суду, з перенесенням строків сплати податкового боргу у вигляді розстрочення або відстрочення сплати такого. Також контролюючий орган вказав, що позивач за Концесійним договором прийняв всі особові рахунки ДП «Свердловантрацит», а відповідно і несе відповідальність, по зобов'язаннях останнього.
Позивачем наданий відзив на касаційну скаргу, в якому він заперечує доводи заявника касаційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій, просить залишити касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Луганського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року - без змін, з огляду на наступне:
-          до позивача за Концесійним договором від ДП«Свердловантрацит» перейшли лише розстрочені суми заборгованості, термін сплати яких не настав у розмірі 98 938 363,68 грн, тобто ті узгоджені податкові зобов'язання, що склалися станом на 01.12.2011, борг в сумі 8 633 282,30 грн за податковою декларацію з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2008 року за № 29575, поданою ДП «Свердловантрацит» 07.11.2008, не передавався та позивачем не погашався, а відтак і застосування до ТОВ "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" відповідальності за несвоєчасну сплату таких податкових зобов'язань є безпідставним. Окрім того, контролюючим органом не було надано висновку органу державної казначейської служби від 11.01.2012, який би свідчив про погашення заборгованості;

-          позивачу судовими рішеннями було розстрочено сплату податкового боргу, що свідчить про зміну строків сплати податкових зобов'язань, а враховуючи своєчасну сплату боргу в терміни визначені судовими рішеннями, контролюючим органом безпідставно нараховано штрафні санкції та пеню.  
Касаційний розгляд справи проведено у судовому засіданні, відповідно до статті 344 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що контролюючим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань своєчасності сплати до бюджету сум податкових зобов'язань з податку на прибуток приватних підприємств за період з 01.01.2011 р. по 31.12.2012 року, за результатами якої оформлено акт від 06.08.2013 № 19/14-0/37596090 та встановлено порушення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасна сплата податкового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств протягом граничних строків в сумі 85 660 120,88 грн.
На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 07.08.2013 № 0000551401, яким у зв'язку із затримкою на 38, 58, 81, 82, 117, 137, 348, 375, 405, 419, 436, 467, 496, 537, 593, 1147 календарних днів сплати суми грошового зобов'язання в розмірі 85 660 120,88 грн, позивачу нараховано штраф у розмірі 20% у сумі 17 132 024,17 грн за платежем з податку на прибуток, а також нарахована пеня у розмірі 7 478 583,49 грн.
Також судами встановлено, що наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 23.11.2011 №741 позивач був визнаний переможцем концесійного конкурсу щодо надання в концесію цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Свердловантрацит». 
На виконання вказаного наказу 25.11.2011 між позивачем, відповідачем та ДП «Свердловантрацит» був затверджений план узгодження передачі у концесію цілісного майнового комплексу ДП «Свердловантрацит», п. 7 якого було визначено, що Концесіонер - ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» (позивач) набуває усіх прав та обов'язків щодо погашення грошових зобов'язань платника податків та податкового боргу (у т.ч. розстроченого) згідно акту звірки, який виник у ДП «Свердловантрацит» до передачі цілісного майнового комплексу в концесію.
Також на виконання вказаного наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 23.11.2011 № 741, позивачем та уповноваженою особою Державної податкової інспекції в м. Свердловську, було прийнято рішення про об'єднання карток особових рахунків ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» та ДП «Свердловантрацит». Таким чином, особові рахунки ДП «Свердловантрацит», в тому числі за 2011 рік, з 01.01.2012  передано ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит».
TOB «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» були передані розстрочені суми заборгованості з податку на прибуток, термін сплати яких не настав у розмірі 98 938 363,68 грн та переплата у розмірі 255 610,62 грн.
На підставі наказу від 01.12.2011 №741 між позивачем та Міністерством енергетики та вугільної промисловості був укладений концесійний договір (далі - Договір концесії), за яким у концесію передано цілісний майновий комплекс ДП «Свердловантрацит». Згідно з п. 33.8 вказаного договору концесії, позивач є правонаступником ДП «Свердловантрацит» за майновими та немайновими правами та обов'язками, які сформувалися у Підприємства станом на дату укладання між сторонами Договору концесії та передані Конессіонеру за зведеним Актом приймання передачі майна, передбаченим пунктом 33.4 цього Договору, з моменту його укладання між сторонами.
Станом на 01.12.2011 року позивачем та ДП «Свердловантрацит» був складений та підписаний передавальний акт дебіторської та кредиторської заборгованості в якому кредиторська заборгованість перед Державною податкової інспекцією зазначена в розмірі 137 174 383,78 грн.
Відповідно до Статуту та даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців позивач не є правонаступником прав та обов'язків ДП «Свердловантрацит», а останнє зареєстровано в якості юридичної особи та не ліквідовано.
Також судами встановлено, що нарахування відповідачем штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов'язань з податку на прибуток відбулось за поданими ДП «Свердловантрацит» деклараціями:
-          від 08.02.2011 № 9006893102, з граничним терміном сплати 19.02.2011 року, 
-          від 10.05.2012 № 9025520194, з граничним терміном сплати 20.05.2012 року;
-          від 07.11.2008 № 29575, уточнена від 29.06.2011(т. 2 а. с. 87), борг по якій склав 8 633 282,30 грн.
Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2011 року у справі № 2а-1642/11/1270 задоволено в повному обсязі позов Державної податкової інспекції в м. Свердловську Луганської області до ДП «Свердловантрацит» про стягнення коштів з рахунків платника в сумі 72 006 278,77 грн, у том числі з податку на прибуток в розмірі 49 697 021,23 грн за декларацією від 08.02.2011 №9006893102 з граничним терміном сплати 19.02.2011 року.
Вказаним судовим рішенням також були встановлені порядок та строк його виконання шляхом розстрочення ДП «Свердловантрацит» сплати боргу, у тому числі з податку на прибуток в сумі 49 697 021,23 грн, строком на 120 місяців рівними частинами строком на 120 місяців починаючи з березня 2011 року по лютий 2021 року шляхом сплати щомісячно рівними частинами по 414 141,84 грн., у лютому 2021 року 414 142,27 грн. 
Постановою Луганського окружного адміністративного суду 30 травня 2012 року справа № 2а/1270/4036/2012 стягнуто з ВАТ «ДТЕК «Сверловантрацит» кошти з рахунку у банку, обслуговуючого такого платника податків, в рахунок погашення податкового боргу з податку на прибуток підприємств у розмірі 30 757 734,40 грн, що був самостійно визначений платником податків в декларації від 10.05.2012 №9025520194 з граничним терміном сплати 20.05.2011.
Зазначеною постановою також були встановлені порядок та строк його виконання шляхом розстрочення сплати податкового боргу з податку на прибуток підприємств у сумі 30 757 734,40 грн. відповідно до графіку погашення податкового боргу, а саме, на 24 місяця рівними частинами у розмірі 1 281 572,27 грн, у травні 2014 року сума сплати складатиме 1 281 572,19 грн, починаючи з 27 червня 2012 року по 30 травня 2014 року включно.
Судами встановлено, що позивачем було достроково (з випередженням графіка) погашено грошові зобов'язання (борг) за рішеннями суду у справі №2а-1642/11/1270 та у справі №2а/1270/4036/2012 на підставі Договору №517Е/30 від 27.06.2012 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 11.06.2012 та Договору №517Е/35 від 27.06.2012 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2012 року, що підтверджується платіжними дорученнями № 1 від 08.08.2012 та №2 від 11.09.2012.
Також судами встановлено, що відповідач визначав розмір штрафних санкцій починаючи розрахунок кількості днів затримки з дати визначеної деклараціями, а саме:
- з 19.02.2011 за декларацією від 08.02.2011 №9006893102 і загальна сума штрафних санкцій нарахованих на суму сплаченої заборгованості за рішенням суду у справі № 2а-1642/11/1270 по вказаній декларації склала 9 253 840, 83 грн, 
-  з 20.05.2012 за декларацією від 10.05.2012 №9025520194 і загальна сума штрафних санкцій нарахованих на суму сплаченої заборгованості за рішенням суду у справі №2а/1270/4036/2012 по вказаній декларації склала 6 151 546,88 грн.
Позивач не погоджується з нарахуванням штрафних санкцій та пені на сплату розстроченого судовими рішеннями боргу з податку на прибуток підприємств. 
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до пп. 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності
Згідно ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.
Відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. 
Нарахування пені розпочинається: а) при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом; б) при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.
Нарахування пені у відповідності до п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок Державного казначейства України та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань; 
у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).
У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.
Відповідно до приписів п. 32.1 ст. 32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк.
Згідно п. 32.2 ст. 32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки.
Зміна строку сплати податку не скасовує діючого і не створює нового податкового обов'язку (п. 32.3 ст. 32 Податкового кодексу України).
Відповідно до пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Таким чином, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов'язаний із несплатою узгодженої суми грошового зобов'язання протягом установленого строку.
Наявність податкового боргу у ТОВ "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" з податку на прибуток за деклараціями від 08.02.2011 №9006893102 та від 10.05.2012 №9025520194 є встановленим фактом, у тому числі і судовими рішенням, та визнається позивачем.
Статтею 87 Податкового кодексу України визначено джерела сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків.
Джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Сплата грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів (п. 87.1).
Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (87.2).
Частиною 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції до 15.12.2017), якою визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення.
Аналізуючи положення ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації (статті 105 та 162 Кодексу), суд приходить до висновку, що в контексті спірних правовідносин процедура виконання судового рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, є самостійною процедурою, яка регулюється окремими нормами Податкового кодексу України (порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється статтями 95 - 99 Податкового кодексу України).
Зі змісту наведених законодавчих норм можна зробити висновок, що відстрочення застосовується як у процедурі примусового стягнення податкового боргу, так і під час добровільного погашення платником грошових зобов'язань. А відтак відстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу; відстрочення не можна розцінювати як окремий спосіб погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування інших заходів з примусового стягнення податкового боргу; використання інституту розстрочення не виключається і на стадії виконання судового рішення про примусове стягнення податкового боргу.
Суд звертає увагу, що розстрочення є лише формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватись в тому числі і у процедурі примусового стягнення податкового боргу. Рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу. 
Постановлення такого рішення не змінює статус такої заборгованості - податковий борг - несплачена сума узгодженого (самостійно задекларованого) грошового зобов'язання, та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді несплати такого і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку.
Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що судове рішення про стягнення податкового боргу, яким встановлено порядок його виконання шляхом розстрочення сплати боргу, не звільняє платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені, передбачених 126.1 ст. 126 та пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України.
При цьому у даній справі колегія суддів зауважує, що розстрочення виконання судового рішення про стягнення податкового боргу приймалось судом за заявою платника податків, який усвідомлював, що ним було допущено податкове правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати самостійно узгоджених податкових зобов'язань. Тобто позивач був обізнаний, що несплата податкових зобов'язань заподіює шкоду суспільним інтересам у вигляді несвоєчасного надходження до Бюджету узгоджених сум податкових зобов'язань, і така шкода є наслідком протиправної бездіяльності саме позивача, а отже втручання держави шляхом нарахування штрафних санкцій та пені на такі суми податкового боргу є правомірним та передбачуваним для позивача, з огляду на встановлену відповідальність за несвоєчасне перерахування податкових зобов'язань, та не є надмірним з огляду на визначеність розміру такої відповідальності та правовідносин що склались.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що прийняття судових рішень, якими визначено згідно процесуального закону порядок виконання судових рішень щодо стягнення податкового боргу, жодним чином не впливає на звільнення платника податків від відповідальності у вигляді штрафних санкцій та пені, нарахування яких передбачено статтями 126 та 129 Податкового кодексу України, за несвоєчасну сплату сум грошових зобов'язань, а отже доводи контролюючого органу наведені в касаційній скарзі є обґрунтованими, а нарахування штрафних санкцій у розмірі 15 405 387,71 грн та пені у сумі 7 478 583,49 грн є правомірним.
Відповідно до п. 3 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша ст. 351 Кодексу адміністративного судочинства України). Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя ст. 351 Кодексу адміністративного судочинства України).
Щодо нарахування фінансових санкцій у розмірі 1 726 656,46 грн згідно оскаржуваного податкового повідомлення - рішення за податковою декларацією  від 07.11.2008 № 29575, борг по якій за твердженням відповідача склав 8 633 282,30 грн та був погашений за висновком органу державної казначейської служби від 11.01.2012 №1, суд зазначає наступне.
Судами встановлено, що ДП «Свердловантрацит» 07.11.2008 до контролюючого органу було подано декларацію з податку на прибуток підприємств за 9 місяців 2008 року, яку прийнято за №29575. 
За твердженням контролюючого органу на момент передачі ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» цілісного майнового комплексу ДП «Свердловантрацит» в концесію залишок непогашеної суми податкового боргу по зазначеній декларації складав 8 633 282,30 грн. Також контролюючий орган стверджує, що висновком органу державної казначейської служби від 11.01.2012 № 1 фактично відбулось погашення зазначеного податкового боргу у розмірі 8 633 282,30 грн, у зв'язку з чим визначено штрафні санкції у розмірі 20% в сумі 1 726 656,46 грн. 
При цьому, як було зазначено судами попередніх інстанцій, відповідач на неодноразові вимоги суду та на виконання вимог ст. 71, 72 Кодексу адміністративного судочинства України не надав вказаний висновок органу казначейства та нормативне обґрунтування його застосування, у зв'язку з чим та з урахуванням того, що у позивача не виникло загального (повного) правонаступництва прав та обов'язків щодо ДП «Свердловантрацит», а до особового рахунку з податку на прибуток позивача було віднесено тільки розстрочені суми заборгованості, що склались станом на 01.12.2011 та термін сплати яких не настав, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про безпідставність притягнення ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» до відповідальності за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань з податку на прибуток, сплата яких була розстрочена за березень - травень 2011 року та які сплачувались ДП «Свердловантрацит» до укладення Договору концесії, що підтверджується платіжними дорученнями №4050 від 18.04.2013, №4953 від 12.05.2011, № 300 від 16.06.2011.
Також суди вказали, що контролюючим органом було порушено граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), а саме штрафні санкції у розмірі 20% в сумі 1 726 656,46 грн застосовано після закінчення 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, оскільки з акту перевірки вбачається, що погашення відбулося з простроченням на 1147 днів, а отже поза межами 1095 днів.
Проте такі висновки судів першої та апеляційної інстанції колегія суддів вважає передчасними.
Суд зазначає, що специфіка нарахування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) на підставі ст. 126 Податкового кодексу України, полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на погашену суму податкового боргу, а тому з метою правильного вирішення спору щодо нарахування штрафної санкції у сумі 1 726 656,46 грн визначальним є встановлення факту погашення боргу у розмірі 8 633 282,30 грн, дату, спосіб та правове регулювання такого погашення. Проте суди попередніх інстанцій проігнорували вимоги процесуального законодавства щодо повного, всебічного та об'єктивного дослідження доказів, які надаються учасниками справи, а також у разі необхідності зібрання таких доказів з власної ініціативи. 
З матеріалів справи не вбачається, що судами витребовувався з відповідного органу державної казначейської служби висновок від 11.01.2012 № 1, за яким було здійснено погашення заборгованості, а отже доводам контролюючого органу не було надано належної правової оцінки, що має визначальне значення при розгляді спірної ситуації.
Також необхідно зазначити, що висновок про нарахування штрафної санкції у сумі 1 726 656,46 грн відбулось поза межами строку давності також є передчасним, з огляду на ненадання судами правової оцінки, з урахуванням припису абз. 2 п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, встановленій обставині, що податкова декларація від 07.11.2008 № 29575 була уточнена 29.06.2011 шляхом подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок (т. 2 а.с. 87-88).
Крім того, колегія суддів зауважує, що суди попередніх інстанцій в свої рішеннях вказали, що притягнення до відповідальності позивача за несвоєчасну сплату грошових зобов'язань з податку на прибуток, сплата яких розстрочена рішеннями суду за березень, квітень, травень 2011 року та які сплачувалися ДП«Свердловатрацит» до укладання Концесійного договору (що підтверджено платіжними дорученнями №4050 від 18.04.2013 №4953 від 12.05.2011, № 300 від 16.06.2011) є безпідставним, проте є незрозумілим посилання на вказані платіжні доручення, оскільки в них зазначено призначення платежу «податок на прибуток згідно графіку сплати розстроченого податкового боргу за квітень - червень 2011 року за договором розстрочки №1 від 31.03.2006», тобто вказаними дорученнями сплачувався борг за договором розстрочки 2006 року, тоді як спірним в даному випадку є сплата податкового боргу, що виник за декларацією від 07.11.2008, також за вказаними платіжними дорученнями сплачено 2 774 984,52,00 грн, тоді як спірною сумою боргу, яку погашено, за твердженням контролюючого органу, та на яку нараховано штрафну санкцію, є 8 633 282,30 грн.
Отже, вказані вище обставини справи досліджені в неповному обсязі, тому для повного, об'єктивного та всебічного з'ясування обставин справи суду необхідно надати належну правову оцінку кожному окремому доказу та їх сукупності, які міститься в матеріалах справи або витребовується, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, з посиланням на це в мотивувальній частині свого рішення, враховуючи при цьому відповідні норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
За змістом частини 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен: визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з'ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів. 
Принцип всебічного, повного та об'єктивного дослідження доказів судом при розгляді адміністративної справи закріплений частиною першою ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України. Зазначений принцип передбачає, зокрема, всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України).
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.
Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати з власної ініціативи (частина третя ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно ст.   242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині нарахування фінансових санкцій у розмірі 1 726 656,46 грн, згідно оскаржуваного податкового повідомлення - рішення, вказаним вимогам не відповідають, оскільки судами не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення.
Відповідно до п. 2 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
За правилами ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій порушено принцип офіційного з'ясування всіх обставин справи, що призвело до ухвалення рішень в частині нарахування фінансових санкцій у розмірі 1 726 656,46 грн, які не відповідають вимогам щодо законності і обґрунтованості, а тому судові рішення в зазначеній частині підлягають скасуванню, а справа відповідно до правил ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 351, 353, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задовольнити частково.
Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 5 лютого 2014 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2014 року у справі №812/8730/13-а скасувати.
Прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" про визнання протиправними дій Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ" пені в розмірі 7 478 583,49 грн, зобов'язання відновити в особовому рахунку платника податків грошові кошти у розмірі 7 478 583,49 грн, та визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №0000551401 від 7 серпня 2013 року про нарахування штрафу у розмірі 20% у сумі 15 405 367,71 грн.
В частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №0000551401 від 7 серпня 2013 року про нарахування штрафу у розмірі 20% у сумі 1 726 656,46 грн справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду