Постанова
Іменем України
 
27 квітня 2018 року
м. Київ
 
справа № 543/172/16-ц 
 
провадження № 61-10727св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:  
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О.,  ФаловськоїІ. М., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,   
відповідач - ОСОБА_5, 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2016 року у складі суддів: Дорош А. І., Кузнєцової О. Ю., Мартєва С. Ю., 
В С Т А Н О В И В :
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. 
Позов мотивовано тим, що він як суддя Оржицького районного суду Полтавської області розглядав справу за позовом ОСОБА_6 до                   ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування, в якій 04 лютого 2015 року ухвалив рішення, яким повністю задовольнив позовні вимоги. З вказаним рішенням не погодився ОСОБА_10, який подав апеляційну скаргу. 03 червня 2015 року рішенням апеляційного суду Полтавської області ухвалене ним рішення                        від 04 лютого 2015 року було скасовано. У зв'язку з цим ОСОБА_5 поширив серед мешканців с. Оржиця Полтавської області недостовірну інформацію про те, що він ухвалив незаконне рішення, чим принизив його ділову репутацію як судді, знизив ступінь його службового престижу, чим завдав моральної шкоди, яка виразилася у тому, що позивач зазнав душевних страждань з приводу скасування свого рішення, ним було затрачено багато часу та зусиль для відновлення попереднього стану. Просив визнати такою, що не відповідає дійсності, та такою, що завдала шкоди його діловій репутації негативна, неправдива інформація, розповсюджена відповідачем, щодо незаконності його рішення серед жителів с. Оржиця Полтавської області; зобов'язати ОСОБА_5 спростувати зазначену інформацію, тим самим шляхом, яким вона була розповсюджена; стягнути з відповідача на його користь завдану моральну шкоду в сумі 10 тис. грн.
Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. 
Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про залишення його позову до ОСОБА_5 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди без розгляду відмовлено.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що на стадії апеляційного провадження позивач не може подати заяву про залишення позову без розгляду, оскільки такий позов вже розглянутий і судовий розгляд закінчений ухваленням рішенням суду.
Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 15 листопада 2016 року рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 25 серпня                    2016 року залишено без змін.    
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4  просить скасувати ухвалу апеляційного суду Полтавської області                                    від 06 жовтня 2016 року та залишити позовну заяву без розгляду, посилаючись на  порушення апеляційним судом норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем до суду апеляційної інстанції було подано заяву про залишення позову без рогляду, проте судом не було застосовано частину першу статті 310 ЦПК України (в редакції на час розгляду заяви) відповідно до якої, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 ЦПК України.  
20 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України(в редакції на час розгляду заяви) суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.
Зазначене право позивача передбачено при розгляді справи у суді першої інстанції.
В апеляційному суді справа хоча й розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, проте цей порядок має свої винятки і доповнення, встановлені главою 1 «Апеляційне провадження» розділу V ЦПК України (в редакції на час розгляду заяви).
Права особи, яка подала апеляційну скаргу, визначені статтею 300 ЦПК України(в редакції на час розгляду заяви), яка надає їй право на доповнення, зміну апеляційної скарги або її відкликання чи відмови від неї.
Статтею 306 ЦПК України (в редакції на час розгляду заяви) позивачеві надано право відмовитись від позову, а сторонам укласти мирову угоду.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що на стадії апеляційного розгляду позивачеві не надано право заявляти клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, таке право він може реалізувати лише під час розгляду справи в суді першої інстанції до ухвалення судом рішення.
Таким чином, апеляційний суд, врахувавши положення пункту 5 частини першої статті 207, статтей 304, 306 ЦПК України(в редакції на час розгляду заяви), дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для залишення позову ОСОБА_4 без розгляду.
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.
Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                               С. П. Штелик
                                                                          А. О. Лесько 
                                                                          І.М. Фаловська