ПОСТАНОВА
Іменем України

04 травня 2018 року 
Київ
справа №820/1586/17
адміністративне провадження №К/9901/29429/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Бевзенка В. М.,                                                                                                                Шарапи В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року (головуючий суддя - Панов М.М.)
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року (головуючий суддя - Катунов В.В., судді - Ральченко І.М., Бершов Г.Є.) 
у справі № 820/1586/17
за позовом ОСОБА_2
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області,
треті особи: Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України
про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.
Короткий зміст позовних вимог.
1.          13 квітня 2017 року ОСОБА_2 (далі - скаржник) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області (далі - відповідач ), треті особи: Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України (далі - треті особи), в якому просила:
1.1.          - визнати неправомірною відмову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області в нарахуванні та виплаті скаржнику вихідної допомоги при звільненні у відставку ;
1.2.          - зобов'язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу при виході судді у відставку у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою у відповідності до ч. 1 ст. 136 Закону України від 7 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній до 01.04.2014 р.) або вихідну допомогу у розмірі 3-х місячних суддівських винагород за останньою посадою, у відповідності до ст. 143 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VІІІ.
2.          В обґрунтування позовних вимог скаржник зазначила, що дії відповідача щодо ненарахування та невиплати вихідної допомоги вчинені всупереч вимогам діючого законодавства України та порушують її законні права, свободи та інтереси. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
3.          Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, треті особи: Державна судова адміністрація України, Державна казначейська служба України про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено повністю. 
4.          Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки право на відставку скаржником реалізоване під час дії Закону України "Про судоустрій та статус суддів" №2453-VI від 07.07.2010 року в редакції, чинній на 22.09.2016 року, приписами якого не передбачена виплата вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою та до набрання чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402- VIІІ, положеннями якого передбачено виплата вихідної допомоги суддям, які вийшли у відставку у розмірі 3 місячних заробітних плат за останньою посадою, то відсутні правові підстави для її виплати.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції.
5.          Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. 
5.1.          Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у справі № 820/1586/17 залишено без змін.
6.          Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади, а не дата набуття права на відставку, тому у ОСОБА_2 відсутнє право на отримання вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат чи трьох місячних заробітних плат за останньою посадою.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).
7.          09 серпня 2017 року Вищим адміністративним судом України отримано касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року.
8.          В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. 
9.          В обґрунтування поданої касаційної скарги ОСОБА_2 вказує на те, що за суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді та такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку, а тому скасування при виході у відставку гарантованої виплати вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією України та іншими Законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може бути звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.
10.          01 вересня 2017 року судом касаційної інстанції було отримано заперечення відповідача, в якому останній зазначає, що у статті 136 Закону № 2453-VI передбачено, що виплата вихідної допомоги судді пов`язувалась з фактом виходу судді у відставку та не залежала від дати набуття права на відставку. Крім того відповідач вказав, що його відмова у нарахуванні та виплаті вихідної допомоги скаржнику відповідає діючим на час прийняття Верховною Радою України Постанови № 1600-VIII, а саме - 22 вересня 2016 року нормам чинного законодавства, а тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
11.          30 листопада 2017 року на адресу суду касаційної інстанції від ОСОБА_2 надійшли уточнення та доповнення до касаційної скарги, в яких скаржник, посилаючись на необхідність отримання даної вихідної допомоги для придбання житла на безпечній території України, просила Верховний Суд України звернутися з поданням до Конституційного Суду України про надання відповідних висновків щодо конституційності норми, яка порушила принцип рівності суддів, зупинивши при цьому провадження у справі. 

12.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 серпня 2017 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.
13.          15 грудня 2017 року припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України, у зв`язку із початком роботи Верховного Суду.
14.          На виконання  пп. 4 п. 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 15 грудня 2017 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 разом з матеріалами адміністративної справи передані на розгляд Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду.
15.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, касаційне провадження № К/9901/29429/18 (адміністративна справа № 820/1586/17) визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду для розгляду даної касаційної скарги у наступному складі: судді - доповідача - Данилевич Н.А., суддів - Бевзенка В.М., Шарапи В.М.
16.          Ухвалою Верховного Суду від  03 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 прийнято до провадження та призначено до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ. 
17.          Рішенням Луганської обласної Ради народних депутатів 21 скликання 15 сесії від 17 березня 1994 року ОСОБА_2 була обрана суддею Антрацитівського міського суду Луганської області.
18.          Указом Президента України від 14 лютого 2015 року № 83/2015 скаржник була переведена на роботу на посаду судді Зміївського районного суду Харківської області. 
19.          25 лютого 2015 року Управлінням соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації ОСОБА_2 була взята на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України.
20.          Наказом голови Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області № 56 від 10 березня 2015 року ОСОБА_2 було звільнено з Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області у зв'язку з переведенням до Зміївського районного суду Харківської області на посаду судді. 
21.          У липні 2016 року, до досягнення віку 65 років і за наявності стажу роботи на посаді судді більш 20 років, скаржник звернулася до Вищої ради юстиції і Верховної Ради України із заявами про відставку. 
22.          Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VIII «Про звільнення суддів» (далі - постанова № 1600-VIII) ОСОБА_2 звільнено з посади судді Зміївського районного суду Харківської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.
23.          Наказом голови Зміївського районного суду Харківської області № 02-03/40 від 03 жовтня 2016 року ОСОБА_2 відраховано зі штату вказаного суду 30 вересня 2016 року у зв`язку з поданням заяви про відставку.
24.          Як встановлено судами попередніх інстанцій, при звільненні, скаржнику не виплачена вихідна допомога на підставі статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, що діяла до 01 квітня 2014 року.
25.          04 жовтня 2016 року скаржник звернулася до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області із заявою про нарахування і виплату зазначеної вихідної допомоги.
26.          Листом № 06-16/4167/16 від 11 жовтня 2016 року  скаржнику надано відповідь, згідно з якою її повідомлено про те, що законодавчих підстав для нарахування їй вихідної допомоги у зв`язку з виходом у відставку немає.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ. 
27.          Частина 2 статті 19 Конституції України, в редакції на час прийняття Верховною Радою України постанови №1600-VIII: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
28.          Частина 1 статті 58 Конституції України в редакції на час прийняття Верховною Радою України постанови № 1600-VIII: закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
29.          Пункт 9 частини 5 статті 126 Конституції України в редакції на час прийняття Верховною Радою України постанови № 1600-VIII: суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив у разі подання суддею заяви про відставку або звільнення з посади за власним бажанням.
30.          Частина 1 статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон № 2453-VI), в редакції на час прийняття Верховною Радою України постанови № 1600-VIII: суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
31.          Частини 3,4 статті 120 Закону №2453-VI, в редакції на час прийняття Верховною Радою України постанови № 1600-VIII: заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади. Суддя здійснює свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.
32.          Частини 2,3 статті 122 Закону №2453-VI, в редакції на час прийняття Верховною Радою України постанови № 1600-VIII: питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок. Повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.
33.          Частина 1 ст. 136 Закону №2453-VI, в редакції до 01.04.2014: судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою. 
34.          Підпункт 1 пункт 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII): у Законі України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529 із наступними змінами): статтю 136 виключити.
35.          Частина 1 статті 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIІІ (далі - Закон № 1402-VIІІ), як набрала чинності 30 вересня 2016 року: судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.
36.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
37.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

38.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

39.          Аналіз вищенаведеної норми Конституції України, із застосуванням Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, дає розуміння про дію нормативно - правового акта в часі як момент початку набрання цим актом чинності та припинення - як момент втрати ним чинності. Тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
40.          Тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення нормативно - правових актів, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення скаржника з посади судді.

41.          Крім того, Суд зауважує, що ОСОБА_2 звільнено з посади судді 22 вересня 2016 року, тобто у той час, коли право на вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, передбачене статтею 136 Закону №2453-VI не існувало, оскільки дана норма виключена положенням Закону № 1166-VII, а норма Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIІІ, положеннями якої передбачено виплата вихідної допомоги суддям, які вийшли у відставку у розмірі 3 місячних заробітних плат за останньою посадою, ще не набрала чинності. 
42.          Щодо доводів скаржника про віднесення Конституційним Судом України (рішення від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013) вихідної допомоги до конституційних гарантій незалежності суддів та її неспіврозмірність з такими конституційними гарантіями незалежності суддів як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, Суд зазначає наступне. Дані доводи є необґрунтованими та спростовуються приписами абзацу 6 п. 3.2 того ж таки Рішення Конституційного Суду України, згідно з якими, Конституційний Суд України зазначив, що "<за своєю правовою природою вихідна допомога є разовою формою матеріальної винагороди при виході судді у відставку. Вона виплачується з метою забезпечення йому належних соціально-побутових умов, а також для стимулювання осіб, які перебувають на посаді судді, до довгострокового виконання ними професійних обов'язків. Вихідна допомога не належить до таких конституційних гарантій незалежності суддів, як суддівська винагорода чи довічне грошове утримання, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення суддів, не має постійного характеру та не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, із хворобою, інвалідністю, старістю>".   
43.          Враховуючи вищенаведене, прохання ОСОБА_2 про звернення Верховного Суду до Конституційного Суду України з метою надання відповідних висновків щодо конституційності норми, яка порушила принцип рівності суддів, наведене в уточненні та доповненні до касаційної скарги, Суд не бере до уваги, оскільки правова позиція Конституційного Суду України з даного питання вже знайшла своє відображення в Рішенні від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013. 
44.          З огляду на викладене, Суд вважає, що рішенням судів першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відмовлено в задоволенні вимог скаржника. Позаяк підстави для виплати вихідної допомоги скаржнику, станом на дату її виходу у відставку - 22 вересня 2016 року, що є датою прийняття Верховною Радою України постанови № 1600-VIII відсутні.  
45.          Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
46.          Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
47.          Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає викладені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_2 безпідставними та правомірно спростованими судами першої та апеляційної інстанцій, а висновки, зазначені в їх рішеннях - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
48.          Керуючись статтями 341, 343,  п.1ч.1.ст.349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В :
49.          Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
50.          Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року - залишити без змін.
51.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.
Головуючий суддя                                                                                Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                                     В. М. Бевзенко 
                                                                                                    В.М. Шарапа