ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
06.02.2018 | Київ | К/9901/1683/18 233/2791/16-а
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді - доповідача - Олендера  І.Я.,
суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної службі у Донецькій області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року (судді: Жаботинська С.В., (головуючий), Васильєва І.А., Казначеєв Е.Г.) у справі за позовом ОСОБА_3 до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної службі у Донецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3.) звернулося до суду з позовом до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної службі у Донецькій області (далі - відповідач, контролюючий орган) про скасування постанови від 22 квітня 2015 року серії АА № 187235 про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.
Позов обґрунтовано безпідставністю притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 680,00 грн. за порушення п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску за січень 2015 року, оскільки Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від відповідальності за порушення термінів сплати єдиного внеску.      
Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2015 року позовні вимоги задоволено, а саме постанову серії АА № 187235 від 22 квітня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн скасовано, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача закрито. 
Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що положення, передбачені п. 9-3 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення від виконання обов'язків, визначених ст.   6 цього Закону, поширюється на позивача як платника єдиного внеску.
Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 серпня 2016 року у скасовано, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 22 квітня 2015 року серії АА №  187235 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді накладення штрафу у розмірі 680,00   грн, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
В частині задоволених позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач здійснює підприємницьку діяльність в місті Костянтинівці Донецької області та знаходиться на обліку в контролюючому органі, який розташований на території населеного пункту, де проводиться антитерористична операція, отже до позивача не застосовується відповідальність за несвоєчасне виконання обов'язків платника єдиного внеску.
Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.
Касаційна скарга Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної службі у Донецькій області обґрунтована тим, що на момент скоєння правопорушення був відсутній затверджений перелік населених пунктів, де проводилася АТО, виключно за умови якого діють положення Закону України від 02.09.2014 року №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також контролюючий орган вказує на відсутність у позивача сертифікату Торгово-промисловою палатою України про настання обставин непереборної сили.
Позивач відзиву (заперечень) на касаційну скаргу не надав.
Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні, відповідно до ст.343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
Так, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем, проводить господарську діяльність у місті Костянтинівка та знаходиться на податковому обліку в Костянтинівській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної службі у Донецькій області. 
Постановою заступника начальника Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної службі у Донецькій області Власова С.О. від 22.04.2015 серії АА № 187235   ОСОБА_3 як фізичну особу-підприємця, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 165-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 680 грн. у зв'язку з порушенням п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», яке виразилося у несвоєчасній сплаті єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень 2015 року на суму 536, 38 грн. по граничному строку сплати 20.02.2015 р., сума недоїмки склала 496, 47 грн., фактично сплачено у повному обсязі 10.04.2015 року.
Дія Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (ст. 2 вказаного Закону).
Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI).
Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 ч.1 ст 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону № 2464-VI).
Відповідно до ч. 11 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до пп. 20.1.41 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: складати стосовно платників податків - фізичних осіб та посадових осіб платників податків - юридичних осіб протоколи про адміністративні правопорушення та виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення у порядку, встановленому законом.
Згідно вимог ст. 234-2 Кодексу України про     адміністративні правопорушення, органи доходів і зборів розглядають справи про адміністративні правопорушення щодо порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (ст. 165-1). Від імені органів доходів і зборів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники органів доходів і зборів та їх заступники.     
Згідно до ч. 3 ст. 165-1 КУпАП, передбачено, що несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від сорока до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, постанову про накладення адміністративного стягнення серії АА № 187235 прийнято за несвоєчасну сплату позивачем єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за січень 2015 року в сумі 536,38 грн. Факт несвоєчасно сплати єдиного соціального внеску позивачем не заперечується.
Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII, яким, крім іншого, внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та доповнено його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» п. 9-3, який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.
Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.
Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.
При цьому, слід зазначити, що з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці» від 02.03.2015 року № 219-VIII п. 9-3 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено вважати п. 9-4.
З аналізу зазначених норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин законодавства вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо його (внеску) вчасної сплати, є факт перебування такого платника на території населених пунктів, де проводиться антитерористичної операція.
Розпорядженням від 30 жовтня 2014 року № 1053-р Кабінет Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до вказаного Розпорядження до зазначених населених пунктів належить тому числі і місто Костянтинівка.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р. 
Разом з тим, 2 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №   1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України». 
Відповідно до пунктів 1, 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; Розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».
Згідно з додатком до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року №   1275-р, місто Костянтинівка Донецької області віднесено до населених пунктів де здійснювалася антитерористична операція.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин, позивач знаходився на території проведення антитерористичної операції. 
Колегія суддів не приймає до уваги доводи контролюючого органу, що на момент прийняття оскаржуваної постанови від 22 квітня 2015 року серії АА № 187235 про адміністративне правопорушення розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» було чинним, оскільки зазначене розпорядження визнане нечинним постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року у справі № 826/18327/14, яка за результатами апеляційного оскарження (ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року) набрала законної сили. 
Колегія суддів також зазначає, що сертифікат Торгово-промислової палати України не є обов'язковою підставою для звільнення платників від відповідальності за невиконання вимог законодавства щодо вчасної сплати єдиного внеску, в даному випадку достатньо факту перебування платника податку на території проведення АТО.
Отже, враховуючи вищезазначені норми права та встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що положення, передбачені п. 9-4 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо звільнення від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій за невиконання обов'язків (несвоєчасну сплату), визначених статтею 6 цього Закону, поширюються на позивача як платника єдиного внеску, що знаходиться на території проведення антитерористичної операції, а тому застосування до позивача адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 680,00 грн згідно оскаржуваної постанови від 22 квітня 2015 року серії АА № 187235 про адміністративне правопорушення є безпідставним.
Відповідно до п. 1 частини першої ст. 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
З огляду на зазначене, враховуючи п. 9-4 розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм матеріального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної службі у Донецькій області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної службі у Донецькій області залишити без задоволення, а постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року у справі №  233/2791/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                              І.Я. Олендер

                                                                                                              І.А. Гончарова

                                                                                                              Р.Ф. Ханова