ПОСТАНОВА
Іменем України
05 квітня 2018 року 
Київ
справа №161/5965/17
адміністративне провадження №К/9901/2959/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача Бевзенка В.М., 
суддів - Данилевич Н.А., Шарапи В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 
на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2017 року (Суддя Плахтій І.Б.)
та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року (Судді Мікула О.І., Кушнерик М.П., Ніколін В.В.) 
у справі за позовом ОСОБА_2 
до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Луцьку Сех Юрія Ярославовича
про скасування постанови про адміністративне правопорушення,
УСТАНОВИВ:
Позивач - ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача - інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Луцьк Сех Ю.М., в якому просив скасувати постанову серії АР №031858 від 12 квітня 2017 року про накладення на нього адміністративного штрафу в розмірі 425 грн. за порушення частини другої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2017 року залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12 квітня 2017 року приблизно о 11 год. 02 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем "МЕRCEDES", номерний знак НОМЕР_1, по вул. Кривий Вал в м.Луцьку, під час руху користувався засобом зв'язку, тримаючи його у руці, чим порушив п.2.9 (д) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).
За цим фактом ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності відповідно до санкції частини другої статті 122 КУпАП на підставі постанови у справі про адміністративне порушення серії АР №031858 від 12 квітня 2017 року, складеної інспектором роти №3 батальйону УПП у м.Луцьк Сех Ю.М., згідно з якою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, а тому його правомірно притягнуто до   адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення інспектором патрульної поліції в межах санкції статті, відповідач діяв у межах його повноважень та довів належними доказами, зокрема відеозаписом з нагрудного відеореєстратора інспектора, правомірність прийнятого ним рішення з чим погоджується Суд, з огляду на таке.
Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до частиною третьою статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього кодексу.
Згідно з частинами другою та четвертою статті 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог         статті 283 КУпАП.
Якщо під час складання постанови у   справі про адміністративне   правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.
Стаття 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.
Відповідно до статті 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, постанова складена на місці вчинення правопорушення, як це передбачено вимогами чинного законодавстява у сфері правил дорожнього руху, і негайно вручена позивачу, про що свідчить його підпис у постанові про адміністративне правопорушення, а також оглянутий в суді апеляційної інстанції диск, який долучений до матеріалів справи відповідачем.
Крім того, колегія суддів, перевіривши матеріали справи долучений до матеріалів справи, не вбачає порушень процедури при складенні постанови та при розгляді адмінматеріалів інспектором поліції.
Щодо суті самого порушення позивачем Правил дорожнього руху, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною другою статті 122 КУпАП передбачено, зокрема, що користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Як встановили суди попередніх інстанцій, позивач - ОСОБА_2   05 грудня 2016 року, керуючи транспортним засобом автомобілем "МЕRCEDES", номерний знак НОМЕР_1 о 16 год. 16 хв. у м. Івано-Франківську по вул. Мазепи, під час руху якого користувався засобом зв'язку, тримаючи його у руці, чим порушив п.2.9 (д) ПДР України.
Згідно із п. 2.9 "д" ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, зокрема, тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, зокрема, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За таких обставин, суд першої та апеляційної інстанцій зробили обґрунтований висновок, що інспектор патрульної поліції діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а постанова щодо притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, винесена правомірно та у встановленому законом порядку.
Відповідно до частини другої та четвертої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. 
Враховуючи положення цієї статті, Суд вважає всі інші доводи позивача безпідставними.
Доводи касаційної скарги не спростовують доводів рішень судів попередніх інстанцій.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального  права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.   
Отже, судами першої та апеляційної інстанцій було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим, Суд робить висновок, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2.          Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2017 року залишити  без змін.
3.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.
Суддя-доповідач В.М.Бевзенко
Судді                                                                                          Н.А.Данилевич
                                                                                          В.М.Шарапа