Постанова
Іменем України
 
27 квітня 2018 року
м. Київ
 
справа № 363/1900/13-ц 
 
провадження № 61-2222св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:  
Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,    
відповідачі: фізична особа-підприємець ОСОБА_6, ОСОБА_7, 
третя особа - ОСОБА_8,           
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_7 та касаційну скаргу  фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року у складі судді Котлярової І. Ю. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2016 року у складі суддів Білоконь О. В., Верланова С. М., Савченка С. І.,  
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У травні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_7 та  фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про стягнення коштів. 
Позов мотивовано тим, що у березні 2010 року вони, маючи намір побудувати дерев'яний житловий будинок, погодили з відповідачами як виконавцями будівництва його проект та обговорили всі істотні умови договору. 26 березня 2010 року відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_6 надала свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, копію свідоцтва платника єдиного податку та погоджений ескізний проект будинку. Вони передали виконавцям авансовий платіж на будівництво у розмірі                6 тис. доларів США. За сімейними обставинами будівництво за погодженням сторін було перенесено на рік. На початку квітня 2011 року відповідачам було передано 7 тис. доларів США для проведення відповідних робіт.
25 травня 2011 року відповідачі завезли будівельні матеріали для монтажу, а через тиждень бригада будівельників зібрала перший поверх будинку, після чого вони передали за виконану роботу ОСОБА_7 3 тис. доларів США, про що ним було надано розписку.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також вказували, що відповідачі зволікали з виконанням своїх зобов'язань, при цьому, вимагаючи від них оплати додаткових коштів, що значно перевищували обумовлену суму, у зв'язку із чим вони вирішили розірвати договір. Згодом вони запросили спеціаліста щодо проведення обстеження недобудованого будинку, яким виявлено ряд порушень і відхилень від технології монтажу. Вказували, що коли повідомили про вказаний висновок спеціаліста відповідачів, то останні заперечили свою вину і відмовилися повертати кошти за неякісну роботу. Крім того, діями відповідачів їм завдано й моральної шкоди, яка полягає у тому, що їх родина не змогла завершити будівництво до кінця літнього сезону, вселитися до нього та проживати у власному будинку.
З урахуванням уточнених позовних вимог, просили стягнути солідарно з відповідачів в рахунок відшкодування майнової шкоди витрати з усунення недоліків в сумі 109 349 грн, витрати за проведення інженерно-технічного обстеження недобудованого будинку в розмірі 5 тис. грн, витрати на правову допомогу в сумі 9 900 грн, витрати за проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 1 500 грн та 30 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Справа розглядалася судами неодноразово.
Останнім рішенням Вишгородського районного суду Київської області                         від 16 червня 2016 року позов задоволено частково.
Стягнуто солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 у рахунок відшкодування майнової шкоди, а саме: витрат з усунення недоліків в сумі 109 349 грн та  витрат з проведення інженерно-технічного обстеження недобудованого будинку в розмірі 5 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами виникли правовідносини будівельного підряду на підставі усної домовленості сторін та умовах платності; оскільки на земельній ділянці позивачів відповідачі звели дерев'яний будинок із грубим порушенням та відхиленням від технології монтажу будинку, є підстави для стягнення з відповідачів  витрат з усунення недоліків. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходив із недоведеності завдання моральної шкоди відповідачами. Крім того, відсутні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки в розрахунок вартості правової допомоги включено витрати, компенсація яких не передбачена законом. 
Ухвалою апеляційного суду Київської області від 22 вересня 2016 року рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня              2016 року залишено без змін. 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції, встановивши, що зведення відповідачами дерев'яного будинку з істотними недоліками, усунення яких потребує 109 349 грн, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.   
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_7  просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Підстави касаційного оскарження судових рішень обґрунтовано тим, що суд дійшов помилкового висновку, що відповідачі зобов'язані були будувати позивачам будинок, оскільки домовленість між сторонами була щодо придбання будівельної дерев'яної конструкції, з якої в подальшому будується будинок; судом не встановлено, що між сторонами було укладено договір з будівництва будинку по АДРЕСА_1; не встановлено ким саме збудовано перший поверх будинку, тому відсутні правові підстави для покладення саме на відповідачів обов'язку щодо відшкодування шкоди за неналежне будівництво будинку; позивачі не сплачували коштів за будівництво будинку з дерев'яної конструкції; суд не надав оцінки висновкам експерта № 63 та № 72, які суперечать один одному, та не допитав експерта для усунення розбіжностей; не встановлено, у чому полягають неправомірні дії чи бездіяльність ОСОБА_7 та чи є вина у його діях. 
У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, фізична особа-підприємець ОСОБА_6  просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Підстави касаційного оскарження судових рішень обґрунтовано тим, що між сторонами було досягнуто домовленості щодо виготовлення будівельної конструкції дерев'яного будинку за проектом замовника, відповідач                       ОСОБА_6 не брала на себе зобов'язання з будівництва житлового будинку, оскільки у неї відсутня відповідна ліцензія; будинок збудовано позивачами самочинно, тому жодними діями відповідачів не завдано майнової шкоди позивачам, навпаки позивачі, не розрахувалися у повному обсязі за  поставлену будівельну конструкцію дерев'яного будинку; грошові кошти, стягнуті судовим рішенням, не є шкодою, а є витратами, необхідними для будівництва житлового будинку із збірної будівельної конструкції; судом не з'ясовано всі обставини справи, зокрема, не встановлено, які правовідносини виникли між позивачами та відповідачем ОСОБА_7, не надано оцінку обставинам, встановленим рішенням апеляційного суду Київської області у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості; не надано оцінки висновкам експерта № 63 та № 72; судом не застосовано до спірних правовідносин строку позовної давності; судом протиправно не задоволено заяву про відвід; відсутні правові підстави для покладення на відповідачів обов'язку щодо відшкодування шкоди за неналежне будівництво будинку, оскільки не встановлено вини відповідачів у заподіянні шкоди  позивачам.
У запереченнях на касаційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказували, що вони є необґрунтованими, судами першої та апеляційної інстанцій повністю з'ясовано всі обставини справи, повно та всебічно досліджено надані докази та ухвалено законні рішення, підстави для скасування яких відсутні. 
19 січня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Касаційні скарги не підлягають задоволенню. 
Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони, а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику.
Згідно статті 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб, залишаючись відповідальним перед замовником за результати їхньої роботи.
Статтею 857 ЦК України визначено, що робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.  
Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання  настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 875 ЦПК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Судами встановлено, що ОСОБА_4 згідно державного акта на право власності на землю, виданого 24 жовтня 2001 року, належить земельна ділянка площею 0,1046 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі. 
В березні 2010 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з однієї сторони, та ОСОБА_4, ОСОБА_5, з другої сторони, укладено усну угоду на виготовлення будівельної конструкції дерев'яного будинку, якою досягнуто згоди про те, що вартість будинку буде становити 180 доларів США за 1 кв. м, з розміром будинку 7х8 м. Вказані обставини також встановлені рішенням апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2014 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів та витрат на правову допомогу. Крім того, вказане рішення апеляційного суду містить встановлені факти про те, що на виконання правочину на вказаній земельній ділянці зведено двоповерховий будинок з габаритними розмірами 6,79х7,78 м, загальною площею 105,6524 кв. м.
Встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію фізичної особи-підприємця від 26 червня 2001 року ОСОБА_6 зареєстрована як фізична особа-підприємець та їй надано свідоцтво про сплату єдиного податку від 01 січня 2011 року, вид діяльності 20.30.0  виробництво дерев'яних будівельних конструкцій та столярних виробів. 
Згідно розписки від 26 березня 2010 року ОСОБА_6 отримала 6 тис. доларів США від ОСОБА_4 для будівництва дерев'яного будинку, 08 квітня                2011 року ОСОБА_7 отримав під будівництво житлового будинку 7 тис. доларів США від ОСОБА_4 та 05 липня 2011 року 3 тис.  доларів США, згідно банківської квитанції від 15 жовтня 2011 року про перерахування на картковий рахунок ОСОБА_6 24 тис. грн. 
Відповідно до технічного звіту про стан несучих конструкцій житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, виготовленого ТОВ «Інвестпроектбуд», встановлено, що при зведенні стін з брусів не використовувалися дерев'яні чи будь-які нагелі для з'єднання брусів між собою та їх руйнування. При розгойдуванні стін вони зазнали значних горизонтальних переміщень, їх просторова жорсткість не була забезпечена; неналежна якість прокладання міжвінцевого ущільнювача (утеплювача);  в осях 3-4 х А-Б виявлено неспівпадіння фундаменту та внутрішньої стіни по                 осі 3, що може призвести до падіння зазначеної стіни через відсутність опирання на довжині та закручування окремих брусів стіни при усадці. Експерт дійшов висновку про те, що зведення стін та першого поверху обстежуваного будинку виконано із грубим порушенням та відхиленням від технології монтажу даного типу з'єднань та будинків. Внаслідок цього необхідно розібрати зведені стіни у обстежуваному будинку та звести їх знову з дотриманням усіх необхідних вимог для можливості нормальної подальшої експлуатації будинку у майбутньому.  
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 22 травня 2014 року № 63 відсутність дерев'яних вертикальних нагелів при будівництві рубленого з дерев'яних колод житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, є грубим порушенням вимог пункту 4.7 ГОСТ 30974-2002, що призвело до геометричної змінюваності стін першого поверху конструкції мансардного поверху, тому подальша експлуатація конструкції неможлива. Вартість робіт демонтажу першого поверху досліджуваного будинку, її демонтаж та монтаж другого мансардного поверху визначена у кошторисі, який складено на підставі переліку робіт, та складає 109 349 грн. 
При цьому відповідачі заперечують, що між сторонами було досягнуто домовленості щодо будівництва ними дерев'яного будинку.  
Обставини щодо будівництва відповідачами дерев'яного будинку позивачам  були встановлені судами на підставі належних і допустимих доказів та відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не здійснює переоцінку цих доказів.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань  настають правові висновки, встановлені договором або законом.
Згідно частини першої статті 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: безоплатного усунення недоліків в роботі в розумний строк; пропорційного зменшення ціни роботи; відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Таким чином, встановивши, що відповідачі побудували дерев'яний будинок з істотними недоліками, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування позивачам завданої шкоди.
Твердження заявників, що між сторонами було досягнуто домовленості лише щодо виготовлення будівельної конструкції дерев'яного будинку за проектом замовника, не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються встановленим судами обставинами справи. Так, постановою  про відмову в порушенні кримінальної справи від 05 грудня 2011 року встановлено, що в ході перевірки та пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 встановлено, що між останніми та подружжям ОСОБА_5 досягнуто усної домовленості щодо виготовлення дерев'яної конструкції будинку та його монтажу за адресою:                   АДРЕСА_1, за що відповідачі отримали 19 тис. доларів США. Згідно пояснень, наданих ОСОБА_6 та ОСОБА_7                            19 листопада 2011 року оперативному уповноваженому СДСБЕЗ Міжгірського РВ УМВС України в Закарпатській області, між ними та подружжям Гордіковими було укладено договір, згідно якого вони зобов'язалися побудувати дерев'яну конструкцію будинку та виконати монтаж даної конструкції у м. Вишгороді на фундаментній основі, після поставки за місцем призначення дерев'яної конструкції будинку ОСОБА_6 відправила робочу бригаду працівників для того, щоб вони змонтували дану конструкцію будинку на фундаментній основі. 
Також не заслуговують на увагу доводи заявників щодо незастосування судами до спірних правовідносин строку позовної давності, оскільки  позивачі звернулися до суду із позовом в межах строку позовної давності. 
Так, згідно частини п'ятої статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виявлення недоліків будівлі) у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач має право в порядку та у строки, що встановлені законодавством, вимагати відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
Стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, позивач має право пред'явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років, а стосовно об'єкта будівництва не пізніше десяти років від дня передачі його споживачу.
Визначений частиною п'ятою статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів»строк щодо пред'явлення вимог про недоліки об'єкта будівництва (десять років від дня передачі  його споживачу), перебіг якого почався у листопаді 2011 року, станом на дату звернення до суду із даним позовом у травні 2013 року не сплив.  
Інші доводи касаційних скарг щодо порушення судами норм процесуального права не є підставою для скасування законних і обґрунтованих судових рішень.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційні скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення -  без змін, оскільки доводи касаційних скарг висновків судів не спростовують.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З урахуванням викладеного та керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційні скарги ОСОБА_7 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_6  залишити без задоволення.
 
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 16 червня   2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 22 вересня                 2016 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                     С. П. Штелик
 
                                                                                     А.О. Лесько
 
                                                                                     С.Ю. Мартєв