ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/19378/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 (суддя Турчин С.О.) та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 (головуючий суддя: Калатай Н.Ф., судді: Жук Г.А., Пашкіна С.А. )

за заявою Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" 
про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" у справі № 52/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат", 
за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий урожай",
про звернення стягнення на майно,

Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.

ВСТАНОВИВ:
                                                          
Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" (заявник, позивач у третейській справі) звернулось із заявою до Господарського суду міста Києва про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" у третейській справі №52/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський Млинкомбінат" (відповідач у третейській справі), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" (третя особа у третейській справі) про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 у справі №910/19378/16, задоволено заяву Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про видачу наказу  на виконання  рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 30.09.2016 у справі № 52/16. 

Задовольняючи вказану заяву, суд першої інстанції, з яким також погодився й апеляційний господарський суд, виходив з того, що  станом на день її винесення доказів наявності жодної з обставин, визначених в Законі України "Про третейські суди" та Господарському процесуальному кодекс України, як підстави для відмови у видачі виконавчого документу на виконання рішення третейського суду, матеріали справи не містять, а також те, що вказане рішення  боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" самостійно не виконано. 

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.10.2017 у справі  № 910/19378/16 повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" касаційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 111-3 ГПК України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

06.11.2017 (згідно із поштовим штемпелем на конверті) Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" подано касаційну скаргу повторно на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 у справі № 910/19378/16 до Вищого господарського суду України.
 
На підставі пункту 5 статті 31, підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VІІІ) та за розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України № 38-р від 15.12.2017 вказану касаційну скаргу разом зі справою № 910/19378/16 передано до Касаційного господарського суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2018 року у справі №910/19378/16 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді: Мачульський Г.М., Краснов Є.В.

Ухвалою Верховного Суду від 26.02.2018 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 залишено без руху, оскільки скаржником пропущено строк, встановлений ст. 110 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, що діяла до 15.12.2017), для подання касаційної скарги, а клопотання про поновлення цього строку відсутнє; надано скаржнику строк для усунення недоліків до 13.03.2018.

12.03.2018 скаржником до суду подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження у справі  № 910/19378/16.   

22.03.2018 суд постановив ухвалу про задоволення заяви про поновлення строку на касаційне оскарження,  відкриття касаційного провадження у справі та здійснення розгляду касаційної скарги у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи.

Відповідач в касаційній скарзі вказує про те, що спірна ухвала підлягає скасуванню, оскільки судом порушені норми процесуального права (ст.ст. 32, 33, 36, 38, 43, 79 ГПК України), що призвело до невірного вирішення справи в Господарському суді міста Києва.

Скаржник (відповідач)  зазначає, що  під час розгляду справи судами не прийнято до уваги докази того, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/11520/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольский млинкомбінат" до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання третейського застереження недійсним, судове засідання у якій призначено на 04.09.2017, предметом розгляду у якій є визнання недійсним третейського застереження, у відповідності до якого Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" і винесено рішення у справі № 52/16.

При цьому скаржник вказує на те, що в порушення норм ст. 79 ГПК України суди відхилили клопотання відповідача про зупинення провадження по даній справі до вирішення справи №910/11520/17, пославшись на те, що в даному випадку суд самостійно може встановити обставини для повного, всебічного та об'єктивного розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду у третейській справі № 52/16 за наявними у справі доказами. При цьому скаржник вважає, що суди повинні були зупинити провадження по справі до вирішення справи №910/11520/17 про визнання третейського застереження недійсним.

Крім того скаржник зазначає, що внаслідок непереборної сили, що підтверджується висновком Торгово-промислової палати наданим ТОВ "Золотий Урожай" та є доказом настання форс-мажорних обставин, відповідач  за договором застави звільняється від відповідальності за неналежне виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором. 

З огляду на викладене, відповідач  у касаційній скарзі  просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та ухвалу місцевого суду, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа про примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 30.09.2016 у справі № 52/16.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд в межах перегляду справи у касаційній інстанції обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права при ухваленні зазначеного судового рішення, доходить висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 

Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:
"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов'язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/недоведеними або встановленням по новому обставин справи. 

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх судових інстанцій, Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" звернулось до Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольский млинкомбінат", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" про звернення стягнення на предмет застави (справа № 52/16).

За результатами розгляду вказаної справи 30.06.2016 Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" винесено рішення у справі № 52/16, яким позов задоволено повністю.

Вказане рішення у справі № 52/16 підлягало оскарженню, у зв'язку з чим провадження по даній справі було зупинено судом першої інстанції.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.12.2016 у справі №910/20682/16 за заявою  Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольский млинкомбінат" про скасування рішення  Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 30.09.2016  по справі №52/16 у задоволенні заяви відмовлено. Відповідна ухвала набрала законної сили, у зв'язку з прийняттям постанови апеляційного господарського суду від 24.05.2017 згідно якої ухвалу місцевого суд залишено без змін. 

Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" у  справі № 52/16.

Задовольняючи вказану заяву, суд першої інстанції, з яким також погодився й апеляційний господарський суд, виходив з того, що  станом на день її винесення доказів наявності жодної з обставин, визначених в Законі України "Про третейські суди" та Господарському процесуальному кодекс України як підстави для відмови у видачі виконавчого документу на виконання рішення третейського суду, матеріали справи не містять, а також те, що вказане рішення  боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" самостійно не виконано. 

При цьому апеляційним господарським судом було відхилено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольский млинкомбінат" про зупинення провадження у справі, в якому заявник просив апеляційний суд  зупинити провадження у справі № 910/19378/17 до розгляду Господарським судом міста Києва, пов'язаної господарської справи № 910/11520/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольский млинкомбінат" до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про визнання недійсним третейського застереження. 

Відхиляючи зазначене клопотання суд апеляційної інстанції вказав, що чинним законодавством не передбачено обов'язку суду зупиняти провадження у справі порушеної за заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду у випадку звернення особи до суду з позовом про визнання третейського застереження недійсним (чинним ГПК України встановлений лише обов'язок суду зупинити провадження з розгляду заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду у випадку наявності  в його провадженні чи в провадженні іншого суду заяви про оскарження і скасування цього рішення третейського суду). 

Також апеляційний суд зазначив про те, що у випадку визнання спірного третейського застереження недійсним він не буде позбавлений справі звернутися до суду з заявою про перегляд оспорюваної ухвали за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх судових інстанцій з огляду на таке.

Стаття 50 Закону України "Про третейські суди" встановлює, що сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду. 

Статтею 57 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконавчий документ, виданий на підставі рішення третейського суду, може бути пред'явлений до примусового виконання в строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 122-7 Господарського процесуального кодексу  України в редакції станом на момент розгляду справи в судах попередніх інстанцій (далі ГПК України) було встановлено, що:
- питання видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається господарським судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду (ч. 1);
- заява про видачу виконавчого документа про примусове виконання рішення третейського суду подається до господарського суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом (ч. 2).

Згідно з приписами ч.1 ст. 122-9 ГПК України заява про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається суддею одноособово протягом п'ятнадцяти днів з дня її надходження до господарського суду в судовому засіданні з викликом сторін. Неявка сторін чи однієї із сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду заяви. 

Відповідно до положень ч. 1 ст. 122-11 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду господарський суд виносить (постановляє) ухвалу про видачу виконавчого документа або про відмову у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду за правилами, передбаченими цим Кодексом для прийняття (ухвалення) рішення.

При розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 122-10 цього Кодексу (ч.3 ст. 122-9 ГПК України). 

Відповідно до положень ст. 122-10 ГПК України та  ч.6 ст. 56 Закону України "Про третейські суди" господарський суд відмовляє у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо: 
1) на день прийняття рішення за заявою про видачу виконавчого документа рішення третейського суду скасовано судом; 
2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 
3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею виконавчого документа, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними; 
4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 
5) третейська угода визнана недійсною; 
6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 
7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; 
8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу; 
9) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі. 

У розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд перевіряє наявність чи відсутність підстав для відмови у такій видачі незалежно від змісту доводів сторін.  

Як вже зазначалося вище, відповідач звертався до Господарського суду міста Києва з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 30.09.2016 у справі № 52/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський Млинкомбінат", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Золотий Урожай" про звернення стягнення на предмет застави (справа № 910/20682/16).

За результатами розгляду справи № 910/20682/16 Господарським судом міста Києва 26.12.2016 винесено ухвалу, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2017, якою  у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський Млинкомбінат"  про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації  "Союз інвесторів України" від 30.09.2016 у справі № 52/16 відмовлено.

Отже, на час розгляду заяви Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про видачу наказу  на виконання  рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації  "Союз інвесторів України" від 30.09.2016 у справі № 52/16, вказане рішення компетентним судом скасовано не було. 

Судами попередніх інстанцій при розгляді даної справи було досліджено, що при вирішенні справи № 910/20682/16   встановлено, що:
- справа, у якій прийнято рішення третейського суду,  підвідомча третейському суду відповідно до закону (п. 2 ст. 122-10 ГПК України); 
- рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди (п. 4 ст. 122-10 ГПК України);
- склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам Закону України "Про третейські суди"  (п. 6 ст. 122-10 ГПК України);
- рішення третейського суду не містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом (п. 7 ст. 122-10 ГПК України); 
- третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі (п. 9 ст. 122-10 ГПК України). 

Отже, суд у справі № 910/20682/16 дійшов висновку, що відповідачем не наведено наявності умов, які б давали суду підстави для скасування рішення третейського суду в розумінні ст. 122-5 ГПК України.

Крім того встановлено, що  при зверненні до суду з заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення  у вищезгаданій  справі № 52/16 Публічним акціонерним товариством "Сбербанк" не пропущений встановлений строк для звернення за видачею виконавчого документа (п. 3 ст. 122-10 ГПК України);  третейська угода не визнана недійсною;  постійно діючий третейський суд надав на вимогу господарського суду відповідну справу (п. 8 ст. 122-10 ГПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що  матеріали справи не містять доказів наявності обставин, визначених ст. 122-10 ГПК України та  ч. 6 ст. 56 Закону України "Про третейські суди" як підстави для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа на виконання рішення третейського суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно задовольнив заяву Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" у  справі № 52/16 .

Відповідно до ч.4 ст.122-9 ГПК України:
"Якщо до господарського суду надійшла заява про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду, а в його провадженні чи в провадженні іншого суду є заява про оскарження і скасування цього рішення третейського суду, господарський суд на підставі статті 79 цього Кодексу зупиняє провадження по заяві про видачу виконавчого документа до набрання законної сили ухвалою суду, якою відмовлено в задоволенні заяви про скасування оскарженого рішення третейського суду."

Тобто, даною нормою передбачалося зупинення провадження по розгляду заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду до розгляду лише заяви про скасування оскарженого рішення третейського суду, що і було зроблено судом першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд вірно зазначив про те, що у випадку визнання спірного третейського застереження недійсним він не буде позбавлений справі звернутися до суду з заявою про перегляд оспорюваної ухвали за нововиявленими обставинами.

Також суд касаційної інстанції відмічає, що вищенаведеними нормами ГПК України не передбачалося право та повноваження господарського суду переглядати законність та обґрунтованість рішення третейського суду по суті, а тому судом не приймаються доводи скаржника в цій частині.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України 
"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:
1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."
Згідно з ч.1 ст.309 зазначеного Кодексу:
" Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

На підставі викладеного, суд доходить висновку про необхідність залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а судові рішення - без змін, як такі, що ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку  з тим, що  суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає в силі раніше ухвалені судові рішення, суд покладає на відповідача витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317  ГПК України,   Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат"  на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 у справі №910/19378/16 залишити без задоволення. 
2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маріупольський млинкомбінат" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.08.2017 у справі №910/19378/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                              І. Кушнір

Судді                                                                                                          Є. Краснов

                                                                                                                                               Г. Мачульський