ПОСТАНОВА
Іменем України

10 квітня 2018 року 
Київ
справа №826/2849/16
адміністративне провадження №К/9901/45002/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Гімона М.М.,  Мороз Л.Л., 
розглянувши в порядку письмового касаційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва в складі судді Добрянської Я.І.  від 24.03.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Костюк Л.О., Бужак Н.П., Твердохліб В.А.  від 27.07.2017 у справі №826/2849/16 за позовом Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва до Державного виробничого підприємства "Будремкомплект" НАНУ     про стягнення заборгованості в розмірі 711,34 грн.,

УСТАНОВИВ:
У лютому 2016 року  Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва звернулось до  суду  з адміністративним позовом до Державного виробничого підприємства «Будремкомплект» НАНУ про стягнення заборгованості в розмірі 711, 34 грн.
15 березня 2016 року від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про відмову від позовних вимог та закриття провадження у справі №826/2849/16 з огляду на сплату відповідачем заявленої до стягнення суми коштів.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 липня 2017 року,  клопотання задоволено.
Закрито провадження в адміністративній справі № 826/2849/16.
Попереджено позивача, що повторне звернення з тією самою заявою не допускається.
Стягнуто з Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва судовий збір за звернення до суду із даним позовом в сумі 1 378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн.) на реквізити Окружного адміністративного суду міста Києва.
Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі міста Києва подати у місячний строк з дня набрання постановою законної сили до суду звіт про виконання постанови в частині стягнення судового збору.
Попереджено суб'єкта владних повноважень про наслідки, які можуть настати в разі неподання такого звіту, а зокрема, накладення на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.
Не погоджуючись з ухвалами судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати   ухвали  в частині стягнення судового збору та подання звіту про виконання постанови. В обґрунтування касаційної скарги  позивач вказує, що відмову від позову подано у зв'язку з добровільним погашенням суми боргу  відповідачем, а тому у відповідності до ст. 95 КАС України,   суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. Отже, вважає, що   орган пенсійного фонду в даному випадку не повинен відшкодувати судові витрати.
Ухвалою  Вищого адміністративного суду України від   18 серпня  2017  року   відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.
Справу передано до Верховного Суду.
Заслухавши  суддю - доповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що  касаційна скарга задоволенню не підлягає    з  таких  підстав.
Судами встановлено, що 15.03.2016 р. від позивача  надійшло клопотання про відмову від позовних вимог та закриття провадження у справі № 826/2849/16 з огляду на повну сплату відповідачем заявленої до стягнення суми коштів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на момент вчинення процесуальної дії)  суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.
Проте, ухвалою судді Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 лютого 2016 року  відкрито скорочене провадження в адміністративній справі та відстрочено сплату судового збору до винесення рішення у  справі.
Отже, при зверненні до суду з позовом  позивачем фактично не сплачувався  судовий збір, а відстрочено сплату до  винесення судового рішення. Саме з вказаних підстав, закриваючи провадження у справі, суд стягнув судовий збір з позивача.
Позивач в касаційній скарзі посилається на   ст. 95 КАС України, якою  врегульовано питання розподілу витрат у разі відмови позивача від адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 95 КАС України у разі відмови позивача від адміністративного позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від адміністративного позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання адміністративного позову, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.
В поданому 15.03.2016 року  клопотанні позивач  відмовляється від позову з підстави сплати відповідачем заборгованості в добровільному порядку та на підтвердження додає картку особового рахунку  по відшкодуванню фактичних витрат  на виплату та доставку пільгових пенсій  ДВП "Будремкомплект", згідно якого борг в сумі 711,44 грн. погашено.
Отже, позивач відмовився від адміністративного позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання адміністративного позову
Проте позивачем  не враховано положення  ч. 4 ст. 94 КАС  України, згідно якої у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.
Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на положення норми ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», якою передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, при цьому кошти судового збору, як визначено ч. 3 ст. 9 цього Закону, спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, що, як відомо, є  невід"ємною складовою правової держави.
Отже, звертаючись з позовом, суб"єкт владних повноважень  був зобов"язаний  сплатити судовий збір, який, навіть у разі задоволення  вимог, згідно приписів ст. 94 КАС України не стягується з відповідача  - юридичної особи.
Відтак, колегія  суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про  необхідність стягнення судового збору з позивача.
Щодо подання звіту про виконання постанови, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат (ч. 2).
Отже, встановлення обов'язку подати звіт про виконання судового рішення є правом суду. Крім того  встановлюючи обов"язок для пенсійного органу подання звіту про виконання вимог ухвали, суд спонукає позивача  вчасно сплатити судовий збір,  оскільки  суд відповідальний щодо контролю за своєчасністю  надходження судового збору    до спеціального фонду Держаного бюджету України.   
Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись ст.ст.     343,    349,     350,      355,     356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України,
          
  ПОСТАНОВИВ:
   Касаційну скаргу      Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України   залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва  від 24 березня 2016 року та      ухвалу       Київського апеляційного адміністративного суду від  27 липня 2017  року  - без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик
М.М. Гімон 
 Л.Л. Мороз 
Судді Верховного Суду
Згідно з оригіналом
Помічник судді       _______________________  І.В. Ковальська