Постанова
іменем України
14 лютого 2018 року
м. Київ
 
справа № 155/1314/15-ц
провадження № 61-2628св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Стрільчука В.А., 
суддів: Карпенко С. О. (суддя-доповідач), Кузнецова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - Публічне акціонерне товариство «Волиньгаз»,
 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Волиньгаз» на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 22 квітня 2016 року, ухвалене у складі судді Чонки В. В., та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 23 червня 2016 року, постановлену у складі суддів Антонюк К. І., Русинчука М. М., Осіпука В. В.,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Волиньгаз» (далі - ПАТ «Волиньгаз») про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.
Позов мотивовано тим, що під час проведення перевірки будинку АДРЕСА_1, в якому проживає ОСОБА_4, працівники Горохівського управління з експлуатації газового господарства ПАТ «Волиньгаз» (далі - УЕГГ ПАТ «Волиньгаз») оглянули систему газопостачання та демонтували газовий лічильник типу «G-4 METRIX», заводський номер 145918, для проведення чергової повірки. У сервісному центрі ПАТ «Волиньгаз» виявлено підозру на втручання у прилад обліку газу у вигляді потертості біля кришки лічильного механізму, у зв'язку з чим лічильник направлено на експертизу. Комісією експертизи лічильників газу ПАТ «Волиньгаз» у присутності позивача проведено експертизу приладу газу та виявлено пошкодження лічильника, що призводить до заниження його показань, про що складено акт № 1211-12-18-15 від 18 березня 2015 року та нараховано збитки у розмірі 6 253,94 грн. Позивач посилається на те, що його вини у пошкодженні лічильника немає, жодного втручання у роботу лічильника він не здійснював. 
Також позивач зауважив, що під час демонтажу лічильника представниками відповідача не було виявлено ушкоджень або його несправностей. В акті експертизи лічильника № 1211-12-18-15 від 18 березня 2015 року вказано, що цілісність заводських пломб та повірочного тавра не порушена. Оскільки не виявлено факту самого втручання у роботу лічильника, то наявність лише самої потертості під полімерною кришкою не може свідчити про вчинення дій, що призводять до заниження показань лічильника. 
Ураховуючи викладене, просив суд визнати протиправним нарахування збитків за втручання у роботу лічильника у розмірі 6 253,94 грн та зобов'язати відповідача здійснити нарахування оплати за користування газопостачанням відповідно до показників лічильника.
Рішенням суду першої інстанції позов задоволено. Зобов'язано ПАТ «Волиньгаз» відмінити донарахування у сумі 6 253,94 грн, проведене на підставі акта експертизи лічильника газу № 124-12-18-15 від 18 березня 2015 року, та призначити оплату за споживання газопостачанням відповідно до показників лічильника. Стягнено з ПАТ «Волиньгаз» у дохід держави 551,20 грн судового збору. 
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не доведено факту втручання саме споживачем ОСОБА_4 чи будь-кого із членів його сім'ї у роботу газового лічильника, яке призвело до заниження його показань, тому нарахування пов'язаних з цим втручанням збитків є безпідставним, а дії відповідача щодо здійснення такого нарахування протиправними. Крім того, демонтувавши газовий лічильник із домоволодіння позивача, відповідач не забезпечив неможливості доступу до цього лічильника інших, крім позивача, осіб до проведення експертизи, чим порушив пункт 3.3.4 Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Мінпаливенерго від 27 грудня 2005 року № 619.
Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 23 червня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Волиньгаз» відхилено, рішення суду першої інстанції залишено без змін з посиланням на його відповідність вимогам закону.
У касаційній скарзі, поданій 11 липня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.
Касаційна скарга мотивована тим, що відповідачем надані належні письмові докази, які свідчать, про помилковість посилань судів попередніх інстанцій на порушення відповідачем Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу, яким передбачено його пакування, пломбування патрубків демонтованого лічильника та відправку на експертизу, оскільки лічильник знімався для проведення повірки, а не на експертизу. У випадку зняття лічильника газу на повірку без наявних видимих ознак втручання у нього, законодавчо не встановлено обов'язок газопостачальної організації його поміщати в спеціальний пакет та опломбовувати, ставити заглушки на вхідний та вихідний його патрубки.
Заявник вказує на те, що за результатами проведення експертизи лічильника газу складено акт № 1211-12-18-15 від 18 березня 2015 року, яким встановлено факт втручання в прилад обліку газу, що виключає необхідність встановлення особи, якою це втручання здійснено.
Водночас зазначає, що свідками - спеціалістами ПАТ «Волиньгаз» надано пояснення, що лічильник непридатний до застосування, оскільки його корпус є пошкодженим, а саме потертим стороннім предметом, і такі ушкодження спричиненні умисним втручанням у нього та не могли виникнути внаслідок будь-яких впливів ззовні. 
Крім цього, посилається на порушення судами норм процесу, оскільки вони не сприяли всебічному та повному з'ясуванню обставин справи.
Відкрито касаційне провадження ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2016 року.
Призначено справу до судового розгляду ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 серпня 2016 року.
Відповідно до пункту шостого розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. 
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України). 
Відповідно до підпункту четвертого пункту першого розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Вивчивши матеріли цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є споживачем з газопостачання, які надає відповідач у будинок АДРЕСА_1. Працівниками Горохівського УЕГГ ПАТ «Волиньгаз» 26 лютого 2015 року знято у позивача газовий лічильник типу «G-4 METRIX», заводський номер 145918, для проведення повірки. Після зняття лічильника працівники відповідача його не опломбували, не упакували в пакет з поліетилену або інший цупкий матеріал, а помістили в багажне відділення автомобіля і у такому вигляді доставили в сервісний центр ПАТ «Волиньгаз». 
У сервісному центрі складено Акт виявлення порушень № 14046 від 26 лютого 2015 року, згідно з яким виявлено потертості біля кришки лічильного механізму. Прилад обліку газу опломбовано в лабораторії та направлено для проведення експертизи.
Комісією експертизи лічильників газу ПАТ «Волиньгаз» у присутності позивача проведено експертизу його приладу обліку газу та складено акт № 124-12-18-15 від 18 березня 2015 року, за висновками якого встановлено пошкодження лічильника у вигляді потертості під полімерною кришкою, яка закриває обліковий механізм. Цілісність заводської пломби та повірочного тавра не порушено. Герметичність не порушена. 
У березні 2015 року відповідач направив позивачу повідомлення про донарахування 6 253,94 грн у зв'язку із виявленими порушеннями, що призвели до заниження показань лічильника. Попереджено про припинення газопостачання у разі несплати вказаної суми. У жовтні 2015 року у зв'язку з несплатою донарахованої суми позивача повторно попереджено про сплату заборгованості.
Відповідно до пункту 34 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року №2246, споживач несе вiдповiдальнiсть згiдно із законодавством, зокрема, за пошкодження лiчильника газу, пломб на ньому, порушення цiлостi або пошкодження повірочного тавра, а також дiї, що призводять до заниження показань лiчильника; зривання пломб на газових приладах та пристроях, опломбованих газопостачальним або газорозподільним підприємством; порушення інших вимог цих Правил.
Відповідно до пункту 2.2 Порядку відшкодування збитків, завданих газопостачальному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу Правил надання населенню послуг з газопостачання, який затверджено Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 29 травня 2003 року № 475, у разі пошкодження лічильника газу, повірочного тавра, цілісності його пломб з вини споживача або дій споживача, що призвело до заниження показань лічильника, розрахунок збитків здійснюється згідно норм споживання, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 року № 619 «Про затвердження норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газового лічильника», з урахуванням кількості підключених газових приладів, пристроїв, розміру опалювальної площі, кількості осіб, яким надавались послуги з газопостачання, та кількості днів з часу останнього контрольного зняття представником газопостачальної організації показань лічильника газу до дня виявлення порушення, але не більше ніж за 6 місяців.
Отже, за змістом пункту 34 Правил та пункту 2.2 Порядку, відповідальність споживача настає у разі навмисного пошкодження лічильника газу, повірочного тавра і цілісності пломб або у разі дій, що призвели до заниження показників лічильника.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі, шляхом припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення.
Цивільне процесуальне законодавство обґрунтованим визначає рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 213 ЦПК України у редакції Кодексу на час постановлення судових рішень).
Обов'язок довести ті обставини, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, і які мають значення для ухвалення рішення, покладається на відповідну сторону. На припущеннях доказування ґрунтуватися не може (частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України у редакції Кодексу на час постановлення судових рішень). 
Встановивши із наданих позивачем та відповідачем доказів і заперечень, досліджених у судовому засіданні, що навмисне пошкодження позивачем чи членами його сім'ї лічильника, повірочного тавра і цілісності пломб відповідач при нарахуванні збитків не довів, як і не довів таких дій споживача, що призвели до заниження показань лічильника, суди обґрунтовано задовольнили позов.
Зокрема, попередніми інстанціями надана оцінка поясненням свідків, які підтвердили придатність лічильника до використання, та змісту акта експертизи, відповідно до якого метрологічні характеристики лічильника газу (в тому числі похибка за об'ємної втрати) відповідають вимогам нормативних документів.
Крім того, у порушення пункту 3.2.4 Положення про проведення експертизи лічильників газу, працівники ПАТ «Волиньгаз» під час демонтажу газового лічильника із домоволодіння позивача не опломбували його та не забезпечили неможливість доступу до цього лічильника інших, крім позивача, осіб. 
Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову у зв'язку з тим, що факту втручання позивача у роботу газового лічильника, яке призвело до заниження його показань,не доведено, тому нарахування позивачу пов'язаних з таким втручанням збитків є безпідставним, а дії відповідача щодо здійснення такого нарахування - протиправними.
Суд відхиляє твердження відповідача про те, що сам факт втручання у прилад обліку газу є достатнім для нарахування збитків і немає необхідності встановлювати особу, яка здійснила таке втручання. Порядком відшкодування збитків визначено, що втручання має бути з вини споживача або, внаслідок його дій, тому така обставина підлягає доведенню.
Порушень цивільного процесуального законодавства, які унеможливлювали встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, касаційним судом не встановлено, тому доводи касаційної скарги у цій частині необґрунтовані. 
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного її вирішення, ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін. 
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Волиньгаз» залишити без задоволення, а рішення Горохівського районного суду Волинської області від 22 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 23 червня 2016 року без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                              В.А. Стрільчук
Судді:                                                                                                         С.О. Карпенко
                                                                                                    В.О.Кузнєцов
                                                                                                    С.О.Погрібний
                                                                                                    О.В.Ступак