Постанова
Іменем України 
 
7 лютого 2018 року
м. Київ
 
справа № 703/716/16-ц
провадження № 61-794св17
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого: Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_2,
відповідач - приватне акціонерне підприємство «Тюмень-Медико-Сміла»,
третя особа - управління Держпродспоживслужби в м. Сміла,
 
розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 2 червня 2016 року у складі судді Компанійця О. В. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2016 року у складі суддів: Храпака В. Д., Бондаренка С. І., Новікова О. М.,
 
В С Т А Н О В И В :
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 5 липня 2017 року справу № 703/716/16-ц призначено до судового розгляду.
 
У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК справа № 703/716/16-ц передана до Касаційного цивільного суду.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У лютому 2016 року ОСОБА_2 подав до суду позовну заяву про скасування акта Н-5. Позовна заява мотивована тим, що наказом від 1 грудня 2003 року № 67 прийнятий на роботу в закрите акціонерне товариство «Тюмень-Медико-Сміла» на посаду налагоджувальника технологічного устаткування 5 розряду. Наказом від 21 червня 2007 року № 33 звільнений з роботи за власним бажанням.
 
5 червня 2006 року виконував роботу по зварюванню термопластичних пакетів на верстаті «широкий шов». Технологічний процес передбачав зварювання полімерних плівок під дією електричної напруги шляхом надавлювання протягом 3-4 секунд однією нижньою кінцівкою на педаль верстату. Змінне завдання становить 5 000 кул. Тиск на педаль дорівнює 3 кг. У наслідок чого у нього розпухла стопа лівої нижньої кінцівки та почервоніли пальці цієї ж ноги, тривалий час перебував на лікарняному, а через рік симптоми перейшли на іншу ногу. У результаті цього нещасного випадку він втратив працездатність.
 
13 травня 2015 року приватним акціонерним товариством «Тюмень-Медико-Сміла» (далі - ПрАТ «Тюмень-Медико-Сміла») складено акт форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 5 червня 2006 року, у якому комісія дійшла висновку про відсутність професійного захворювання та не встановила факт настання 5 червня 2006 року нещасного випадку з ОСОБА_2
 
ОСОБА_2 просив суд скасувати акт форми Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, який стався з ним 5 червня 2006 року та зобов'язати внести зміни до інформаційної довідки про умови праці, складеної 20 жовтня 2014 року, зазначивши в ній, що під час роботи на верстаті «широкий шов» статистичне навантаження на нижню кінцівку становило 3 кг при 5 000 натискань.
 
Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 2 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської від 28 липня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.
 
При відмові у задоволенні позову суди зробили висновок, що ОСОБА_2 не надав до суду доказів про те, що 5 червня 2006 року із ним стався нещасний випадок на виробництві, і що акт форми Н-5 від 13 травня 2015 року був складений із порушенням чинного законодавства.
 
У вересні 2016 року ОСОБА_2 подав до суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 2 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2016 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. На обґрунтування касаційної скарги вказує, що професійне захворювання має встановлювати не комісія, а медичний заклад, крім того в матеріалах справи достатньо доказів, які свідчать, що захворювання лівої ноги ОСОБА_2, відноситься до переліку професійних захворювань.
 
Як свідчить аналіз касаційної скарги, ОСОБА_2 фактично не погоджується з висновками акту та не спростовує висновків судів попередніх інстанцій, якими встановлено всі фактичні обставини справи.
 
Верховний суд відхиляє аргументи касаційної скарги, з таких мотивів.
 
Відповідно до частини шостої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».
 
Згідно статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.
 
За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.
 
Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначається Порядком проведення розслідування та введення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (у редакції, чинній на момент складення спірного акту).
 
Аналіз вказаних норм свідчить, що роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов'язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку.
 
Спеціальне розслідування нещасних випадків, що спричинили тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, проводиться за рішенням Держпраці або його територіальних органів залежно від характеру і ступеня тяжкості травми (пункт 36 Порядку проведення розслідування та введення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011року № 1232).
 
Згідно з пунктом 38 Порядку проведення розслідування та введення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 спеціальне розслідування нещасного випадку проводиться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку, утвореною територіальним органом Держпраці за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку. Така комісія зобов'язана з'ясувати обставини і причини нещасного випадку, визначити, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом, та скласти акт розслідування за відповідною формою.
 
Відповідно до пункту 54 Порядку проведення розслідування та введення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 у разі надходження від роботодавця, робочого органу Фонду, представника профспілки, потерпілого або члена його сім'ї чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси, скарги або їх незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку керівник Держпраці або його територіального органу з метою забезпечення об'єктивності проведення спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі, за результатами її роботи скасувати акти за формою Н-5 і Н-1, притягти до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держпраці, які порушили вимоги цього Порядку. Рішення спеціальної комісії в іншому складі щодо результатів повторного (додаткового) спеціального розслідування обставин і причин настання нещасного випадку може бути оскаржено лише у судовому порядку.
 
Отже, у випадку отримання скарги, або незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин і причин настання нещасного випадку, керівник Держпраці має право скасувати акти за формою Н-5 за результатами проведення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку спеціальною комісією в іншому складі та за результатами роботи такої комісії, у результаті чого суди обґрунтовано вважали, що вимога скасувати акти за формою Н-5 ставиться в залежність від наслідків розгляду заяви щодо призначення повторного (додаткового) спеціального розслідування нещасного випадку та результатів його проведення. 
 
Судами встановлено, що позивач працював у відповідача налагоджувальником технологічного устаткування із 1 грудня 2003 року. Відповідно до посадової інструкції налагоджувальника технологічного обладнання в його трудові обов'язки не входило виконання роботи по зварюванню термопластичних пакетів. 
 
20 жовтня 2014 року Смілянським міськрайонний управління Головного управління Держсанепідем служби у Черкаській області була складена інформаційна довідка про умови праці. Згідно інформаційної довідки про умови праці умови праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важності та напруженості трудового процесу на робочому місці налагоджувальника технологічного устаткування ОСОБА_2 відноситься до III класу II ступеню (шкідливі) згідно ГК від 27 грудня 2001 року № 528.
 
13 травня 2015 року було складено акт форми Н-5 про проведення розслідування нещасного випадку, що стався 5 червня 2006 року. Відповідно до висновку комісії не встановлено факт нещасного випадку, що стався зі слів ОСОБА_2 5 червня 2006 року.
 
Судами встановлено, що згідно висновку Центральної лікарсько-експертної комісії Інституту медицини праці від 11 березня 2015 року зв'язок захворювання з умовами праці не встановлений. Оскільки у висновку вказано основний діагноз: системне ураження суглобів (ревматичний, псоріатичний та подагричний поліостеоатрит); порушення функції суглобів III ст. - зв'язок захворювання з умовами праці не встановлено (захворювання не входить в чинний перелік професійних захворювань).
 
Таким чином, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що оскаржені рішення ухвалено без додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з наведеним, відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», статті 22 Закону України «Про охорону праці», пунктів 36, 38, 54 Порядку проведення розслідування та введення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.
 
На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», статті 22 Закону № 2695-ХІІ, пунктів 38, 54 Порядку, статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2016 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  М. Є. Червинська 
 
Судді:                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                                        В.І. Журавель
 
В. І. Крат
 
В. П. Курило