ВЕРХОВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
06.02.2018 | Київ | К/9901/14313/18 308/12352/15-а

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
здійснивши попередній розгляд касаційної скарги ОСОБА_2
на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.04.2016 (головуючий суддя - Сарай А.І.)
та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 (головуючий суддя - Курилець А.Р., судді - Кушнерик М.П., Мікула О.І.) 
у справі № 308/12352/15-а
за позовом ОСОБА_2
до заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Каращенка Андрія Івановича
     Закарпатської митниці ДФС
про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

07 жовтня 2015 року ОСОБА_2, в інтересах якого діяв ОСОБА_4, (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Каращенка Андрія Івановича (далі - відповідач 1), Закарпатської митниці ДФС (далі - відповідач 2) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил №1556/30515/15 від 07.10.2015 та зобов'язання повернути автомобіль Volkswagen Passat CL, кузов НОМЕР_1, який був у користуванні, реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2, колір чорний, рік випуску 1991, двигун дизельний об'ємом 1896 смі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постанова про порушення митних правил є незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки позивач не порушував митні правила, а автомобіль не зміг вивезти з митної території України через несправний стан, а також необхідність перебування на лікуванні в Угорщині. Крім того вказав, що власником вилученого транспортного засобу не являється.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.04.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016, у задоволенні позову відмовлено. 

Рішення судів обґрунтовані тим, що жодної з підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил, згідно зі статтею 531 Митного кодексу України (далі - МК України), суду доведено не було. Так, позивачем на підтвердження своїх доводів не надано доказів перебування на стаціонарному лікуванні, що унеможливлювало його приїзд  в Україну і вивезення залишеного автомобіля протягом року; доказів технічно несправного стану автомобіля та повідомлення Закарпатської митниці ДФС про тривалий ремонт останнього; як і не надано жодних доказів того, що позивач може сплатити штраф з іншого належного йому майна.

Не погодившись з такими судовими рішенням, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Касаційна скарга обґрунтована тими ж доводами, що і позов.

Відповідач своїм правом надати відзив на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій.

01.02.2018 справу, в порядку, передбаченому пунктом 4 частини 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) передано до Верховного Суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 КАС України (у редакції Закону від 03.10.2017 №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач - ОСОБА_2 є громадянином Угорщини.

02.09.2015 головним державним інспектором відділу митного оформлення №4 м/п «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС Величком О.В. складено протокол про порушення митних правил №1556/30514/15, на підставі якого заступником начальника Закарпатської митниці ДФС Каращенком А.І. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 1556/30514/15 від 07.10.2015.

Вказаною постановою встановлено, що 02.09.2015 о 17 год. 53 хв., у зону митного контролю митного поста «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС, на смугу «зелений коридор» в напрямку «в'їзд в Україну» заїхав легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat CL», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2, під керуванням позивача.

У ході митного контролю під час аналітично-перевірочних заходів із використанням баз даних «Інспектор-2006» та ЄАІС ДМСУ було встановлено, що позивач 13.05.2014 о 18 год. 07 хв. ввіз на митну територію України через митний пост «Лужанка» Закарпатської митниці ДФС в режимі тимчасового ввезення до одного року вантажний автомобіль марки «Renault Express», кузов НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_4. Відповідно до інформації з наявних баз даних станом на 02.09.2015 вказаний вантажний автомобіль значиться як невивезений з митної території України.

Позивач від надання пояснення відмовився. Документів підтверджуючих неможливість вивезення транспортного засобу у визначені строки під час перетину кордону громадянином надано не було.

Таким чином, постановою № 1556/30514/15 від 07.10.2015 позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. Постановлено стягнення штрафу здійснити за рахунок коштів від реалізації автомобіля марки «Volkswagen Passat CL», номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_2, вилученого протоколом про порушення митних правил №1556/30514/15 від 02.09.2015 у позивача. У випадку сплати штрафу в повному обсязі автомобіль марки «Volkswagen Passat CL» повернути позивачу.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Виходячи із положень ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Судами встановлено, що позивач 13.05.2014 ввіз в Україну у митному режимі «тимчасове ввезення» вантажний автомобіль марки «Renault Express», кузов НОМЕР_3, реєстраційний номерний знак Угорщини НОМЕР_4, однак станом на 02.09.2015 такий не вивіз та у інший митний режим, згідно з митним законодавством, не помістив.

Таким чином, суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку, що позивач, перевищивши більше ніж на десять діб строк тимчасового ввезення вантажного автомобіля марки «Renault Express» вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 481 МК України. При цьому документального підтвердження дії обставин непереборної сили та особистих обставин, на підставі яких можливе продовження строку тимчасового ввезення автомобіля, позивач не надав. 

Зокрема, доказів того, що з 14.05.2014 по 02.09.2015 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні і не міг вивезти з митної території України ввезений ним автомобіль терміном на один рік, не надано. Довідка лікаря, наявна в матеріалах справи, лише підтверджує той факт, що позивачу поставлено діагноз неінсулінно залежний цукровий діабет без ускладнень, гіперліпідемія, тахікардія.  

Також доказів того, що автомобіль перебуває в технічно несправному стані, не надано, як і доказів того, що позивач повідомляв митницю про тривалий ремонт автомобіля, що сторонами під час судового розгляду справи у судах попередніх інстанцій не заперечувалося.

Посилання позивача щодо необґрунтованого покладення на нього судом апеляційної інстанції обов'язку доказування колегія суддів не бере до уваги, оскільки в даному випадку документальне підтвердження особистих обставин, на які посилається позивач як на підстави, що унеможливили своєчасне вивезення автомобіля з митної території України, мав надати саме позивач.

З огляду на положення частини третьої статті 511 та статті 542 МК України суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про правомірність вилучення у позивача транспортного засобу марки «Volkswagen Passat CL», оскільки позивач є громадянином Угорщини, нерезидентом, та на території України було відсутнє майно, яке йому належить.

При цьому з приводу доводів позивача, що він не являється власником вилученого автомобіля, а є тільки утримувачем та особою, яка має право керування, колегія суддів зазначає наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що разом з транспортним засобом у позивача було вилучено документи на нього, а саме свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 від 16.12.2014, у перекладі якого у графі «власник свідоцтва про реєстрацію» значиться позивач - ОСОБА_2, а у графі «посилання на факт, що він є власником свідоцтва про реєстрацію» значиться, що він є утримувач.

Таким чином, вказаний документ свідчить про майнові права позивача на спірний автомобіль «Volkswagen Passat CL».

Виходячи зі змісту статті 511 МК України тимчасове вилучення полягає у тимчасовому примусовому припиненні майнових прав особи, що скоїла порушення митних правил щодо користування, володіння, розпорядження певним майном з метою забезпечення виконання адміністративного стягнення.

МК України не містить конкретного переліку товарів, транспортних засобів, які можуть бути тимчасово вилучені у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил у рахунок забезпечення штрафу. Також МК України не обмежено можливість забезпечення виконання постанови митного органу про накладення адміністративного стягнення шляхом тимчасового вилучення тільки товарів, транспортних засобів, які знаходяться у власності цієї особи.

Враховуючи вищенаведені норми митного законодавства України та зважаючи на викладені обставини, суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку про правомірність прийнятого Закарпатською митницею ДФС рішення щодо тимчасового вилучення автомобіля «Volkswagen Passat CL».

Відповідно до частини 3 статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права; у них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правових наслідків є правильними, натомість доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 3, 343, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, - 

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.04.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016 у справі № 308/12352/15-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                         І.Я. Олендер

                                                                                                           Р.Ф. Ханова