ПОСТАНОВА
Іменем України

11 квітня 2018 року 
Київ
справа №826/22399/15
провадження №К/9901/10586/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши у письмовому провадженні в касаційній інстанції адміністративну справу № 826/22399/15
за позовом ОСОБА_1 до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року,прийнятуу складі  головуючого судді - Мазур А.С.,та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року,постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Твердохліб  В.А., суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.,
в с т а н о в и в :
У вересні 2015 року ОСОБА_1  звернувсь до суду з адміністративним позовом до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації (далі Деснянська РДА) в якому просив:
визнати неправомірними дії Деснянської РДА щодо відмови включення сім'ї ОСОБА_1 за пільговою категорією - інваліда війни (при виконанні обов'язків військової служби) до позачергового списку із 06 березня 2000 року, з часу прийняття на квартирний облік; 
зобов'язати Деснянську РДА включити родину ОСОБА_1 за пільговою категорією - інваліда війни (при виконанні обов'язків військової служби), до позачергового забезпечення житлом із 06 березня 2000 року, з часу прийняття на квартирний облік.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що21 липня 2015 року Позивач звернувся із заявою до голови Деснянської РДА у місті Києві щодо переведення його з категорії пільги «потерпілі в зв'язку з аварією на ЧАЕС (1 категорія)» в категорію «інвалід війни», оскільки на думку позивача така категорія в межах однієї статті є вищою, ніж та в якій він знаходиться.
12 серпня 2015 року розпорядженням Відповідача №475 було внесено зміни в облікову справу позивача, шляхом зміни категорії обліку на «інваліди війни (при виконанні обов'язків військової служби)».Проте, за пільговою категорією «інвалід війни»,позивач включений до черги лише з 12 серпня 2015 року з позачерговим порядком забезпечення житла.
Позивач не погоджується з таким рішенням, оскільки при зміні однакової категорії пільги позачергового забезпечення житлом, з позивача неправомірно було знято пільги більш як на 15 років.
Вважає прийняте розпорядження неправомірним та прийнятим з порушенням норм чинного законодавства, оскільки, на день прийняття 06 березня 2000 року його сім'ї на квартирний облік, він був включений до окремого списку на позачергове одержання житла, мав на той час пільги і має право зараз на пільги, встановлені законодавством України для інвалідів війни та пільги постраждалого в зв'язку з аварією на ЧАЕС 1 категорії.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У касаційній скарзі позивач, посилаючись на те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій були винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки судів не відповідають обставинам справи, просив скасувати їх рішення, та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування касаційної скарги зазначав, що право позивача на позачергове одержання жилих приміщень як постраждалого в зв'язку з аварією на ЧАЕС (1 категорія) так і інваліда війни (при виконанні обов'язків військової служби) починаючи з 03 березня 2000 року не змінювалися. У зв'язку з чим, суди першої та апеляційної інстанції прийшли до необґрунтованого висновку, що посадові особи Деснянської РДА діяли в межах наданих законодавством повноважень та не порушували житлові права ОСОБА_1
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є інвалідом другої групи, інвалідність якого пов'язана із ліквідацією наслідків на Чорнобильській АЕС та відноситься до категорії 1, про що свідчить копія вкладки НОМЕР_1 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_2, дата видачі 15 квітня 1997 року та копія посвідчення серії НОМЕР_3, дата видачі 09 квітня 1997 року.
Згідно витягу з розпорядження Ватутінської районної державної адміністрації міста Києва від 06 березня 2000 року №178, ОСОБА_1 з родиною з 5-ти осіб (ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_3 - дочка, ОСОБА_4 - дочка, ОСОБА_5 - мати дружини), було зараховано на позачерговий облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Розпорядженням від 14 жовтня 2011 року №639 були внесені зміни в облікову справу №16035 громадянина ОСОБА_1 та виключено з облікової справи ОСОБА_5, у зв'язку із смертю, та включено двох онуків позивача - ОСОБА_6 та ОСОБА_7
21 липня 2015 року Позивач звернувся із заявою до голови Деснянської РДА у місті Києві щодо переведення його з категорії пільги «потерпілі в зв'язку з аварією на ЧАЕС (1 категорія)» в категорію «інвалід війни», оскільки на думку позивача така категорія в межах однієї статті є вищою, ніж та в якій він знаходиться.
12 серпня 2015 року розпорядженням Відповідача №475 було внесено зміни в облікову справу позивача, шляхом зміни категорії обліку на «інваліди війни (при виконанні обов'язків військової служби)».
Відповідач повідомленням від 18 серпня 2015 року №102-102/А-1256-3398 проінформував позивача, що на квартирному обліку на загальних підставах позивач з сім'єю із 5 осіб перебувають з 06 березня 2000 року, проте за пільговою категорією «інвалід війни» зараховані з 12 серпня 2015 року з позачерговим порядком забезпечення житла. 
Станом на 14 серпня 2015 року номер черговості на отримання житла в списку загальної черги позивача становить - 2235, позачергових - 892, за категорією обліку «Інваліди війни (при виконанні обов'язків військової служби)» - 38.
31 серпня 2015 року позивачем подано до відповідача заяву про включення до позачергового списку категорію «інвалід війни» з 06 березня 2000 року, тобто, з часу прийняття його та членів його сім'ї на квартирний облік, оскільки в даному випадку відсутня зміна різних категорій пільг, а відбулась зміна однакової (позачергової) категорії пільг, яка визначена статтею 46 Житлового кодексу України.
Відповідач листом від 09 вересня 2015 року №102-102А-1256/1-3868 повідомив, що дата прийняття на квартирний облік за попередньою пільгою не може бути збережена, так як таке зарахування буде грубим порушенням прав та інтересів громадян, які вже тривалий час перебувають на квартирному обліку саме за цією категорією (інвалід війни), оскільки відповідно до статті 43 ЖК УРСР житлові приміщення надаються громадянам в порядку черговості.
Не погоджуючись з такими діями суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з правомірності та обґрунтованості дій суб'єкта владних повноважень, оскільки посадові особи Деснянської РДА діяли в межах наданих законодавством повноважень та не порушували житлові права ОСОБА_1з часу прийняття на квартирний облік.
Верховний Суд погоджується з такими висновками суду першої та апляційної інстанції та зазначає наступне.
Згідно зі статтею47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 40 ЖК УРСР визначено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною 2 цієї статті.
Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; 1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; 2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; 3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; 4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; 5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.
Відповідно пункту 1 частини 1 статті 46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення надається інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення.
Положеннями пункту 10 статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, щогромадяни, віднесені до категорії 1 мають право на позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім'ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.
Згідно статті 43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.
Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Аналізуючи наведені правові норми, суди попередніх інстанцій прийшли обгрунтованого висновку, що чинним законодавством України не передбачено критеріїв для визначення порядку черговості забезпечення житлом, крім дати отримання відповідної пільги та постановки на чергу.
З витягу облікової справи №16035 вбачається, що позивач перебуває на квартирному обліку в Деснянській районній в місті Києві державній адміністрації з 06 березня 2000 року.
При цьому, в позачергових списках за категорією обліку «Постраждалі у зв'язку із аварією на ЧАЕС (1 категорія)» позивач перебував до 12 серпня 2015 року.
21 липня 2015 року позивач звернувся із заявою до голови Деснянської РДА у місті Києві щодо переведення його з категорії пільги «потерпілі в зв'язку з аварією на ЧАЕС (1 категорія)» в категорію «інвалід війни», оскільки на думку позивача така категорія в межах однієї статті є вищою, ніж та в якій він знаходиться.
12 серпня 2015 року розпорядженням Відповідача №475 було внесено зміни в облікову справу позивача, шляхом зміни категорії обліку на «інваліди війни (при виконанні обов'язків військової служби)».
Таким чином, після подання відповідної заяви та прийняття відповідачем розпорядження, позивач з 12 серпня 2015 року рахується на квартирному обліку за категорією «Інваліди війни (при виконанні обов'язків військової служби)».
Номеричерг за списками за ОСОБА_1 станом на 15 жовтня 2015 року встановлено в наступному порядку: загальна черга - 2240, позачерговий - 889, за категорією обліку «Інваліди війни (при виконанні обов'язків військової служби)» у зв'язку із зміною - 30.
Таким чином, у відповідності статей 45, 46 ЖК УРСР зміна категорій пільг щодо позивача, відбулась в межах однакової категорії (статті) пільги позачергового забезпечення житлом, а не шляхом зміни різних категорій пільг першочергового і позачергового забезпечення житлом.
Між тим, слід звернути увагу, що чинним законодавством не встановлено строк, у який особи, повинні бути забезпечені житлом переважно перед іншими громадянами, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень на підставі статті 46 ЖК УРСР у зв'язку із зміною категорії пільги навіть в межах однієї статті Житлового кодексу.
Згідно зі статтею19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вищезазначене, суди попередніх інстанцій прийшли обгрунтованого висновку про правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо відмови включення сім'ї позивача за пільговою категорією - інваліда війни (при виконанні обов'язків військової служби) до позачергового списку із 06 березня 2000 року, тобто з часу прийняття на квартирний облік.
За такого правового врегулювання, враховуючи те, що обставини встановлені судами попередніх інстанцій свідчать проправомірність дій суб'єкта владних повноважень, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій провідмову у задоволенні позову.
Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для  скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                            
Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 рокута ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 рокуу цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          М.І. Смокович 
Судді                                                                                                    О.В. Білоус
                                                                                                                                 Т.Г. Стрелець