ПОСТАНОВА
Іменем України

14 лютого 2018 року 
місто Київ
справа № 803/2340/15
провадження № К/9901/3479/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів:  Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 803/2340/15
за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби (далі також - Волинська митниця ДФС) про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Волинської митниці ДФС на постанову Волинського окружного адміністративного суду прийняту 17 вересня 2015 року у складі судді Дмитрука В.В., та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду постановлену 24 грудня 2015 року у складі колегії суддів: головуючого судді - Носа С.П., суддів: Яворського І.О., Кухтея Р.В.,
в с т а н о в и в :
У серпні 2015 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС (далі також - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати наказ Волинської митниці ДФС від 03 серпня 2015 року № 801-о «Про звільнення» в частині його звільнення;
- поновити його на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 7 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС з 04 серпня 2015 року;
- стягнути з Волинської митниці ДФС на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він працював на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 7 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС.
Наказом Волинської митниці ДФС від 03 серпня 2015 року № 801-о «Про звільнення» його звільнено з посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 7 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС з 04 серпня 2015 року за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).
Даний наказ позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України порушення, за яке позивача звільнено з роботи, повинно: 1) безпосередньо стосуватися трудових обов'язків працівника, 2) таке порушення повинно бути грубим, 3) порушення повинно бути одноразовим. Трудові обов'язки старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 7 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС визначені посадовою інструкцією, проте, в наказі не наведено фактів порушення позивачем конкретних обов'язків, визначених посадовою інструкцією, а саме: суть проступку, дата його вчинення, завдана ним шкода. Також в наказі про звільнення не вказано в чому полягала грубість порушення трудових обов'язків та не наведено жодного факту вчинення одноразового порушення трудових обов'язків. Отже, відсутні підстави для звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України.
Крім того, відповідач в порушення вимог частини першої статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення не зажадав від порушника трудової дисципліни письмових пояснень.
З наведених підстав позивач просив позовні вимоги задовольнити.
Волинський окружний адміністративний суд постановою від 17 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року, позов задовольнив.
Визнав протиправним і скасував наказ Волинської митниці ДФС від 03 серпня 2015 року № 801-о «Про звільнення» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 7 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС з 04 серпня 2015 року за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України та проведення з ним розрахунку.
Поновив ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 7 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС з 04 серпня 2015 року.
Стягнув з Волинської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 серпня 2015 року по 17 вересня 2015 року включно в розмірі 4 855 гривень 53 копійки.
Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 7 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС з 04 серпня 2015 року та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць в розмірі 3 367 гривень 64 копійки звернуто до негайного виконання. 
У касаційній скарзі представник відповідача, посилаючись на те, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій були винесені при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки судів не відповідають обставинам справи, а тому просив скасувати їх рішення та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Аргументуючи вимоги касаційної скарги представник відповідача зазначає, що на підставі розпорядження Державної фіскальної служби України робочою групою ДФС України проведена тематична перевірка правомірності дій службових осіб Волинської митниці ДФС при здійсненні митного оформлення товару. За результатами цієї перевірки складено відповідний акт. Було здійснено аналіз митних оформлень (всього 494 митних декларацій) за період з 01 квітня по 06 червня 2015 року, проведених відділом митного оформлення № 7 митного поста «Ягодин», і виявлено ряд порушень з боку службових осіб митниці в частині неналежного виконання службових обов'язків під час здійснення контролю визначення митної вартості товарів. Митне оформлення по 131 митних деклараціях товару здійснювалось виключно ОСОБА_1 Позивачем було проігноровано наявну у митного органу цінову інформацію на товар, рішення про коригування митної вартості.
Крім того, перевіркою були виявлені ризикові зовнішньоекономічні операції в зоні діяльності Волинської митниці при митному оформленні, в тому числі і ОСОБА_1, митне оформлення проведено за вартістю вдвічі нижчою за мінімальну митну вартість, наявну в ЄАІС. 
Отже, відповідач вважає, що суди попередніх інстанцій не надали належної уваги викладеним фактам та прийняли необґрунтоване помилкове рішення щодо задоволення позовних вимог.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - КАС України) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 7 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС.
Наказом Волинської митниці ДФС від 03 серпня 2015 року № 801-о «Про звільнення» ОСОБА_1 звільнено з посади старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 7 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС з 04 серпня 2015 року за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України. 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що звільнення позивача відбулось із порушенням визначеного законом порядку, а тому він підлягає поновленню на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Верховний суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанції з урахуванням такого.
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 3723-ХІІ) регулювання правового становища державних службовців, що працюють в органах прокуратури, апаратах судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро України та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України. 
Згідно із статтею 14 Закону № 3723-ХІІ дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року в присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.
Отже, у пункті 1 частини першої статті 41 КЗпП України йдеться про разове грубе порушення трудових обов'язків, а не про тривале, системне, що може бути підставою для звільнення за інших підстав.
Відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у пункті 22 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. 
Згідно із роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в пункті 27 цієї постанови, вирішуючи питання про законність звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків, та, з'ясовуючи, чи є порушення трудових обов'язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано (могло бути завдано) шкоду.
Крім того, звільнення з цієї підстави за своєю природою є дисциплінарним, а тому воно має здійснюватись з дотриманням порядку і строків, викладених у статтях 148, 149 КЗпП України.
З наказу Волинської митниці ДФС від 03 серпня 2015 року № 801-о «Про звільнення» вбачається, що позивача звільнено з роботи саме за одноразове грубе порушення трудових обов'язків. Підставою звільнення з роботи став акт тематичної перевірки від 28 липня 2015 року № 2366/99-908-03-02-21-1, проведеної робочою групою Державної фіскальної служби України відповідно до розпорядження ДФС від 26 червня 2015 року № 174-р «Про проведення тематичної перевірки».
Суди встановили, що була проведена перевірка правомірності дій службових осіб Волинської митниці ДФС при здійсненні митного оформлення товару «яблука свіжі…», країна походження - Республіка Польща, код УКТЗЕД НОМЕР_1, за рівнем митної вартості 0, 35 доларів США за 1 кг товариствам з обмеженою відповідальністю «Лампочка», «Максвел торг», «Марчело Фрукт», «Фішкомпані», «Альтернатива АРТ», «Марі Груп», «Імперія Фруктів». 
В ході перевірки було здійснено аналіз митних оформлень (всього 494 митних декларацій) за період з 01 квітня по 06 червня 2015 року, проведених відділом митного оформлення № 7 митного поста «Ягодин», і виявлено ряд порушень з боку службових осіб митниці, а саме: в частині неналежного виконання службових обов'язків під час здійснення контролю визначення митної вартості товарів.
Митне оформлення проводилося службовими особами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, які проігнорували наявну цінову інформацію на такий товар, що має становити 0, 45 доларів США за 1 кг, в результаті чого ймовірний недобір обов'язкових платежів до бюджету може складати близько 8 400 000 гривень. 
Митне оформлення по 131 митній декларації товару «яблука свіжі…», країна походження - Республіка Польща, код УКТЗЕД НОМЕР_1, за рівнем митної вартості 0, 35 доларів США за 1 кг здійснювалось саме ОСОБА_1 Позивачем було проігноровано наявну у митного органу цінову інформацію на товар 0, 45 доларів США за 1 кг, рішення про коригування митної вартості від 22 травня 2015 року № 205000011/2015/000034/2, прийняте відповідачем, за рівнем митної вартості 0,45 доларів США за 1 кг.
Крім того, виявлені ризикові зовнішньоекономічні операції в зоні діяльності Волинської митниці при митному оформленні, в тому числі і ОСОБА_1 товарів: кави натуральної, пряжі, будівельних виробів, меблів, світильників. Митне оформлення проведено за вартістю вдвічі нижчою за мінімальну митну вартість, наявну в ЄАІС. 
Отже, в акті перевірки зазначено, що ОСОБА_1 при здійсненні митного оформлення товарів порушено вимоги статей 54, 336 Митного кодексу України (МК України); не враховано лист Міністерства доходів і зборів України від 31 грудня 2013 року № 28799/7/99-99-24-02-04-17 «Щодо взаємодії підрозділів митниць»; неналежно виконано свої службові обов'язки в частині аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, що є порушенням вимог статті 361 МК України, наказу Держмитслужби України від 13 липня 2012 року № 362 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України»; не враховано лист ДФС від 07 квітня 2015 року № 12211/7/99-99-26-02-02-17 «Щодо розміщення цінової інформації».
За результатами тематичної перевірки керівнику Волинської митниці ДФС запропоновано застосувати до позивача стягнення у вигляді звільнення.
Однак, застосувавши до позивача дисциплінарне стягнення - звільнення з підстави одноразового грубого порушення трудових обов'язків (пункт 1 частини першої статті 41 КЗпП України) відповідач не навів у наказі про звільнення конкретного одноразового грубого порушення позивачем трудових обов'язків. 
Так, в наказі є посилання на тривале, системне порушення позивачем службових обов'язків протягом квітня-червня 2015 року, однак, конкретного одноразового грубого порушення позивачем трудових обов'язків в наказі про звільнення не зазначено.
Тому Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що у справі відсутні докази вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який може бути підставою для звільнення його з роботи за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України - одноразового грубого порушення трудових обов'язків.
Крім того, відповідачем не дотримано порядку застосування дисциплінарного стягнення, визначеного статтею 149 КЗпП України, а саме,  до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган не зажадав від порушника трудової дисципліни письмового пояснення.
Відповідно до Положення про Волинську митницю ДФС, затвердженого наказом ДФС України від 21 серпня 2014 року № 59, Волинська митниця ДФС є територіальним органом ДФС та є юридичною особою; начальник митниці вирішує в установленому порядку питання щодо заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності державних службовців, присвоює їм спеціальні звання, ранги державних службовців; приймає на роботу та звільняє з роботи в порядку, передбаченому законодавством, працівників митниці; призначає на посаду та звільняє з посади у порядку, передбаченому законодавством про державну службу, державних службовців митниці.
Отже, саме відповідач повинен був зажадати від позивача письмове пояснення до застосування дисциплінарного стягнення, оскільки на момент звільнення позивач займав посаду, віднесену до номенклатури посад начальника митниці, а тому посилання представника відповідача на надання позивачем 03 серпня 2015 року письмового пояснення на ім'я Голови ДФС України, не є підтвердженням дотримання відповідачем порядку звільнення позивача.
За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку, що наказ від 03 серпня 2015 року № 801-о «Про звільнення» в частині звільнення із займаної посади ОСОБА_1 є протиправним і підлягає скасуванню.
Відповідно до частин першої і другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Аналізуючи встановлені судами обставини справ, оскільки звільнення позивача відбулось із порушенням визначеного законом порядку, він підлягає поновленню на роботі з дня звільнення з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій..
З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для  скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                            
Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.
Керуючись статтями 242, 341, 343, 349, 350, 355 - 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби залишити без задоволення.
Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 грудня 2015 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Головуючий                                                                                          М.  І. Смокович 
Судді                                                                                                    О. В. Білоус
                                                                                                    Т. Г. Стрелець