ПОСТАНОВА
Іменем України

10 квітня 2018 року 
Київ
справа №357/2754/17
адміністративне провадження №К/9901/44570/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року (суддя Ярмола О.Я) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2017 року (судді: Федотов І.В. (головуючий), Сорочко Є.О., Оксененко О.М.) у справі за позовом ОСОБА_4 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 (далі - позивач, ОСОБА_4) звернулась до суду з позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання незаконною та скасування постанови в справі про порушення митних правил.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4  зазначила, що порушення митних правил відбулось внаслідок обставин непереборної сили.
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року залишеною без змін ухвалою Київського   апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2017 року, позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову в справі про порушення митних правил № 0277/205020100\17 від 22.02.2017 року, винесену заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням Негріч Леонідом Миколайовичем за якою було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України ОСОБА_4 й накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу - 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.
Рішення судів попередніх інстанцій обґрунтовано тим, що позивач був позбавлений можливості забезпечити вивезення автомобіля у визначений Митним кодексом України строк з огляду на його технічну несправність та вжив всіх заходів щодо повідомлення відповідних органів про затримку транспортного засобу.
Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, де вказуючи на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року та ухвалу Київського   апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2017 року прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Касаційна скарга вмотивована тим, що контролюючим органом правомірно прийнято постанову про порушення митних правил ОСОБА_4, оскільки в порушення вимог статті 95 Митного кодексу України позивач в установлені терміни не вивіз на територію іншої держави автомобіль марки «Меrсеdes-Веns А 170» реєстраційний номер НОМЕР_1, що був ним ввезений на митну територію України в режимі «транзит», та не вчасне вивезення транспортного засобу у зв'язку з його ремонтом не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил в розумінні 192 Митного кодексу України.
Позивач  відзиву (заперечення) на касаційну скаргу не надав. 
Касаційний розгляд справи проведено в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.02.2017 заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням Негріч Леонідом Миколайовичем було винесено постанову № 0277/205020100\17 про порушення митних правил, якою ОСОБА_4 було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 МК України й накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу - 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.
01.02.2017 прямуючи з України в Республіку Польща по смузі руху "зелений коридор'' в зону митного контролю митного поста "Ягодин" Волинської митниці ДФС позивач заїхав в якості водія автомобіля марки «Меrсеdes-Веns А 170» реєстраційний номер НОМЕР_1.  Під час здійснення митного оформлення відповідно до бази даних, а саме: «Інспектор-2006" та ЄАІС ДФС, встановлено, що 07.12.2016 року на митну територію України через митний пост "Виступовичі" Житомирської митниці ДФС, громадянкою України ОСОБА_4, в митному режимі "транзит" ввезено автомобіль, станом на 01.02.2017  його не вивезено та в інший митний режим не заявлено. Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля, з митної території України закінчився 17.12.2016, що стало підставою притягнення до відповідальності позивача за порушення митних правил.
Так, за змістом частини 1 статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених, зокрема, статтею 470 цього Кодексу, внаслідок дії обставин непереборної сили не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Позивач на підтвердження обставин непереборної сили посилався на те, що він не міг вчасно вивезти транспортний засіб у зв'язку з значною поломкою, що унеможливлювала експлуатацію автомобіля. Судами встановлено, що ОСОБА_4 відразу повідомила Київську міську митницю ДФС про обставинами непереборної сили, в період з 14.12.2016 року по 31.01.2017 року, а саме, що  транспортний засіб перебував на СТО в зв'язку з ремонтними роботами. 16.12.2016  Київською міською митницею ДФС надано відповідь, що інформацію щодо продовження терміну перебування транспортного засобу в режимі «транзит» буде надано Житомирській митниці ДФС.
Суди попередніх інстанцій дослідивши матеріали справи встановили, що автомобіль позивача мав значну поломку, що підтверджується замовленням-наряду №14.12/11.1 від 14.12.2016, актом виконаних робіт  №31.01/0078.1 від 31.01.2017 та довідкою №31.01.2017.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Частиною першою статті 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої тім Кодексом.
Відповідно до п. 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657, факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.
Згідно ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний, зокрема, терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.
З огляду на викладене Колегія суддів Верховного Суду вважає, що доводи  відповідача про  відсутність обставин непереборної сили в розумінні статті 192 Митного кодексу України були обґрунтовано відхилені судами попередніх інстанцій, оскільки контролюючим органом не доведено здатність експлуатації транспортного засобу в зв'язку його поломкою та можливість вивезти автомобіль позивачем  в передбачений Законом термін.
Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.
 Виходячи з системного аналізу вказаних норм права, враховуючи належне повідомлення митного органу у встановлений термін, наявність обставин непереборної сили, за яких позивач був позбавлений можливості у визначений МК України строк доставити транспортний засіб за межі митної території України, а також дій з боку позивача, спрямованих на запобігання порушень митних правил колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про протиправність спірної постанови  та наявність правових підстав для її скасування. 
Таким чином, суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що  відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил згідно частини третьої статті 470 МК України.
Відповідно до п. 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
З огляду на зазначене, враховуючи статті 72, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), статті 192, 460 Митного кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2017 року слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Волинської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року та ухвалу Київського   апеляційного адміністративного суду від 4 липня 2017 року у справі № 357/2754/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду