ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року 
м. Київ

Справа №  916/2430/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

учасники справи: 
позивач - державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту),
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009",

розглянув касаційну скаргу державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту; далі - Адміністрація)

на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 21.09.2017  (головуючий- суддя Будішевська Л.О.,  судді: Мишкіна М.А. і Таран С.В.)
у справі №916/2430/16
за позовом Адміністрації 
до товариства з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009" (далі - Товариство)
про стягнення 224 541,64 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про стягнення 213 058, 90 грн. основного боргу, 10 519,13 грн. пені та 963, 61 грн. - 3% річних з підстав неналежного виконання умов договору оренди державного рухомого майна від 26 грудня 2003 року № КД-4761 (далі - Договір).

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.09.2017: клопотання Товариства про призначення у справі судово-економічної експертизи задоволено; призначено у справі №916/2430/16 судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз; на вирішення експерта поставлено такі питання: "Чи підтверджується документально  заборгованість ТОВ "ЯХТ КЛУБ "ОДЕСА-2009" перед  Державним   підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту) в сумі 213 058,90грн основного боргу, 10 519,13грн. пені та 963,61грн 3% річних за оренду державного рухомого майна згідно умов договору оренди №КД-4761 від 26.12.2003 за  період з 13.04.2016 до 31.07.2016? Якщо подані позивачем у судову справу розрахунки заборгованості за оренду державного рухомого майна за період з 13.04.2616 р. до 31.07.2016 р.  не відповідають умовам  договору  оренди  №КД-4761 від 26.12.2003 р. то здійснити правильний та обґрунтований розрахунок за спірний період з визначенням суми заборгованості за оренду державного рухомого майна за період з 13.04.2016р. до 31.07.2016 р. згідно умов договору оренди №КД-4761 від 26.12.2003 р."; провадження у справі №916/2430/16 зупинено в зв'язку з призначенням судово - економічної експертизи.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що для встановлення фактичних даних, які входять до предмета доказування в даній справі, необхідним є роз'яснення питань, які потребують спеціальних знань, у зв'язку з чим у справі № 916/2430/16  необхідно призначити судово-економічну експертизу та зупинити провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції, чинній до 15.12.2017, до закінчення проведення експертизи та повернення справи до Одеського апеляційного господарського суду.

У касаційній скарзі Адміністрація, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали норм матеріального та процесуального  права, зокрема: статей 11, 509, 525, 526, 627, 629, 632, 651, 654 Цивільного кодексу України, статті 49 Господарського кодексу України, статей 4, 32, 33, 34, 41, 43, 79, 86  ГПК України у редакції, чинній до 15.12.2017, просить: скасувати ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 у справі №916/2430/16; справу направити до Одеського апеляційного господарського суду для продовження розгляду по суті; судові витрати покласти на Товариство.   

Згідно з доводами Адміністрації, викладеними у касаційній скарзі:

- чинне законодавство передбачає порядок визначення орендної плати. Пунктом 3.1 Договору встановлено розмір орендної плати, що визначений на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786;

- фактичні дані, що містять інформацію про предмет доказування в даній справі - це існуючі умови Договору щодо орендної плати, на підставі яких суд першої інстанції й розрахував вартість оренди, вони є належними та допустимими доказами в розумінні статті 43 ГПК України у редакції, чинній до 15.12.2017 та не потребують додаткового (спеціального) встановлення їх судовим експертом; 

- жодне з питань, поставлених апеляційним судом перед експертом, не стосується економічного аналізу;

- апеляційним господарським судом в оскаржуваній ухвалі не зазначено, в чому саме полягає потреба у спеціальних знаннях для проведення розрахунку орендних платежів. До того ж здійснити оцінку умов Договору повинен сам суд. 

Відзив на касаційну скаргу не надходив. 

Розгляд касаційної скарги Адміністрації здійснено судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи, у відповідності до частини п'ятої статті 301  ГПК України у редакції, чинній з 15.12.2017. 

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм  процесуального права, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке. 

Позов було подано про стягнення 213 058, 90 грн. основного боргу, 10 519,13 грн. пені та 963, 61 грн. - 3% річних з підстав неналежного виконання умов договору оренди державного рухомого майна від 26 грудня 2003 року № КД-4761 (далі - Договір).

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.11.2016: позов задоволено     частково; стягнуто з  Товариства на користь Адміністрації 212 920, 67 грн. основного боргу, 10 419,54 грн. пені та 954,98 грн. - 3% річних; у решті позову відмовлено.

Товариство оскаржило згадане рішення в апеляційному порядку. 

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 задоволено клопотання Товариства і зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням господарського суду Одеської області у справі № 916/3628/16.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.10.2017: ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 року у справі № 916/2430/16 скасовано; справу передано до Одеського апеляційного господарського суду для розгляду по суті.

05.09.2017 від Товариства до суду надійшло клопотання про призначення у справі  судово-економічної експертизи. 

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.09.2017: клопотання Товариства про призначення у справі судово-економічної експертизи задоволено; призначено у справі №916/2430/16 судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз; на вирішення експерта поставлено такі питання: "Чи підтверджується документально  заборгованість ТОВ "ЯХТ КЛУБ "ОДЕСА-2009" перед  Державним   підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України (адміністрація Одеського морського порту) в сумі 213 058,90грн основного боргу, 10 519,13грн. пені та 963,61грн 3% річних за оренду державного рухомого майна згідно умов договору оренди №КД-4761 від 26.12.2003 за  період з 13.04.2016 до 31.07.2016? Якщо подані позивачем у судову справу розрахунки заборгованості за оренду державного рухомого майна за період з 13.04.2616 р. до 31.07.2016 р.  не відповідають умовам  договору  оренди  №КД-4761 від 26.12.2003 р. то здійснити правильний та обґрунтований розрахунок за спірний період з визначенням суми заборгованості за оренду державного рухомого майна за період з 13.04.2016р. до 31.07.2016 р. згідно умов договору оренди №КД-4761 від 26.12.2003 р."; провадження у справі №916/2430/16 зупинено в зв'язку з призначенням судово - економічної експертизи.

Задовольняючи згадане клопотання Товариства, призначаючи у справі судово-економічну експертизу документів та зупиняючи в зв'язку з цим провадження у справі №916/2430/16, суд апеляційної інстанції виходив з того, що: Адміністрація, звертаючись до суду з позовними вимогами до Товариства, здійснила розрахунок суми позову відповідно до умов Договору із врахуванням додаткових угод до нього, які постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.07.2017 у справі №916/2430/16 визнані недійсними; для встановлення фактичних даних, які входять до предмета доказування в даній справі, необхідним є роз'яснення питань, які потребують спеціальних знань, у зв'язку з чим у справі № 916/2430/16  необхідно призначити судово-економічну експертизу та зупинити провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції, чинній до 15.12.2017, до закінчення проведення експертизи та повернення справи до Одеського апеляційного господарського суду.

Причиною подання касаційної скарги стала незгода Адміністрації з оскаржуваною ухвалою апеляційного господарського  суду.

Відповідно до положень ГПК України у редакції, чинній до 15.12.2017:

- для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу; остаточне коло питань, які мають бути роз'яснені судовим експертом, встановлюється господарським судом в ухвалі (стаття 41);

- господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора або за своєю ініціативою у випадках, зокрема, призначення судової експертизи; ухвалу про зупинення провадження може бути оскаржено  (пункт 1 частини другої і частина п'ята статті 79). 

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної ухвали) судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду. 

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 86 ГПК України в редакції, чинній до 15.12.2017 ухвала господарського суду має містити мотиви її винесення з посиланням на законодавство.

Касаційний господарський суд погоджується з доводами, викладеними у касаційній скарзі, та вважає за необхідне зазначити, що: виносячи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції не навів обґрунтувань необхідності призначення у даній  справі судово-економічної експертизи, оскільки не вказав, які саме спеціальні знання необхідні для перевірки розрахунку заборгованості, що виникла через невиконання Товариством своїх зобов'язань з оплати орендної плати за Договором , і чому таку перевірку суд не може здійснити самостійно, та не зазначив, які фактичні дані, що входять до предмета доказування, з урахуванням наявних у справі доказів не можуть бути встановлені судом при вирішенні даного спору без призначення  судово-економічної експертизи. 

У зв'язку з викладеним оскаржувану ухвалу не можна визнати обґрунтованою та такою, що винесена з дотриманням норм процесуального права. 

Необґрунтоване призначення судової експертизи призвело до прийняття судом неправильного рішення (ухвали) про зупинення провадження у справі.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку. 

При цьому Касаційний господарський суд бере до уваги, що зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи, а, отже, ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебуває у нерозривному зв'язку цих частин.

Таким чином, призначення судової експертизи з одночасним зупиненням у зв'язку з цим провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акти - окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі.

У зв'язку з наведеним скасування ухвали лише в частині зупинення провадження у справі не призведе до усунення обставин, що зумовили неможливість здійснення судом подальших процесуальних дій зі справи (через проведення в ній експертизи відповідною установою). 

Крім того, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Наведеного судом апеляційної інстанцій враховано не було, тому, безпідставно призначивши судову експертизу та зупинивши у зв'язку з цим провадження у справі, суд порушив право Адміністрації на розгляд справи упродовж розумного строку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України у редакції, чинній з 15.12.2017, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Частиною шостою статті 310 ГПК України у редакції, чинній з 15.12.2017, встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За таких обставин ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 у справі №916/2430/16 підлягає скасуванню, а справа №916/2430/16, відповідно до приписів пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України у редакції, чинній з 15.12.2017, - передачі до Одеського апеляційного господарського суду для продовження розгляду. 

З огляду на задоволення касаційної скарги, скасування оскаржуваного судового акту та відповідно до статті 129 ГПК України у редакції, чинній з 15.12.2017, належні до сплати витрати із судового збору за подання касаційної скарги (1 600 грн.) покладаються на Товариство. Отже, з Товариства слід стягнути на користь Адміністрації 1 600 грн. зазначених судових витрат.
Керуючись статтями 129,  308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Касаційну скаргу державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту) задовольнити. 

2.Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 21.09.2017 у справі №916/2430/16 скасувати. Справу №916/2430/16  передати до Одеського апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЯХТ-КЛУБ "ОДЕСА-2009"  на користь державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (адміністрація Одеського морського порту)  1 600 грн. судового збору,  сплаченого за подання  касаційної скарги.
          
4. Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Одеської області. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                          В. Селіваненко 

Суддя                                                                                                           І. Булгакова

Суддя                                                                                                                           Б. Львов