ПОСТАНОВА
Іменем України

26 квітня 2018 року 
Київ
справа №211/3520/16-а
адміністративне провадження №К/9901/17725/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого – Стрелець Т. Г.,
суддів – Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу  №211/3520/16-а
за позовом   ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції роти №2 батальону №3     в м. Кривому Розі Буткова Дмитра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції     на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 10 лютого 2017 року, прийняту у складі головуючого судді – Ткаченко С.В. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року, постановлену колегією суддів у складі: головуючого судді – Чередниченко В.Є., суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У серпні 2016 року ОСОБА_1 подав позовну заяву до Інспектора Управління патрульної поліції роти №2 батальону №3     в м. Кривому розі     Буткова Дмитра Сергійовича, в якій просив визнати дії відповідача неправомірними та скасувати постанову серії ПС2 №751459 від 24.07.2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КупАП.
2. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 24.07.2016 року він дійсно керував та здійснив стоянку автомобіля Daewoo Sense для того щоб здійснити посадку пасажира, але зупинився він за пішохідним переходом приблизно на відстані близько 7 метрів. Зупинка тривала не більше двох хвилин, пасажир сів в автомобіль та вони поїхали. При цьому патрульний автомобіль проїхав повз позивача. Приблизно за 100 метрів від вказаного пішохідного переходу, коли позивач рухався, його зупинили та склали оскаржувану постанову. 
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3.10 лютого 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вирішив:
3.1.Позов ОСОБА_1 до інспектора УПП роти № 2 батальйону № 3 в м. Кривому Розі Буткова Дмитра Сергійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ст. 122 ч. 1 КУпАП  - задовольнити.
3.2. Визнати протиправною та скасувати постанову серії ПС2 № 751459 від 24 липня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
4.Рішення суду першої інстанції мотивоване відсутністю будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного порушення. 
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення від 24 липня 2016 року не може вважатися правомірною, обґрунтованою та такою, що відповідає положенням ч.3 ст. 2 КАС України, а відтак, підлягає скасуванню. 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.13 квітня 2017 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд вирішив апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 лютого 2017 року у справі №211/3520/16-а(2-а/211/11/17) - без змін. 
6.В обґрунтування свого рішення суд апеляційної інстанції зазначив, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.  Таким чином, оскільки вина позивача не доведена належними та допустимими доказами, оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7.Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції     звернулося із касаційною скаргою, в якій просило скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
8.Верховний Суд ухвалою від 24 квітня 2018 року прийняв до провадження касаційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції     на постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 10 лютого 2017 року, та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року.
9.Позивач відзиву на касаційну скаргу не надавав.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
10. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:
10.1 Суди попередніх інстанцій не врахували, що позивач у позовній заяві та письмових пояснень підтверджує факт порушення ним пункту 15.9 (г) Правил дорожнього руху, оскільки зазначає, що здійснив зупинку тривалістю близько двох хвили та на відстані семи метрів від пішохідного переходу.
10.2. Відповідач у мотивувальній частині оскаржуваної постанови серії ПС2 №751459 від 24.07.2016 року вірно зазначив пункт 15.10а Правил дорожнього руху, який порушив позивач. Окремі недоліки стосовно змісту даної постанови не можуть розглядатися як підстави для її скасування.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
11. 24 липня 2016 року відповідачем ОСОБА_2 , інспектором УПП роти № 2 батальйону № 3 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, було винесено постанову серії ПС2 № 751459 у справі про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП , згідно якої накладено на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. (а.с. 2 - постанова).
12. У постанові вказано, що позивачем порушено п. 15.10а Правил дорожнього руху України № 1306 від 10.10.2001 ПДР України (порушення правил стоянки, здійснення стоянки транспортного засобу у місці, де заборонена зупинка, а саме на пішохідному переході).
 13.  Із зазначеною постановою позивач не погоджується, оскільки 24 липня 2016 року він, керуючи транспортним засобом Daewoo Sense , державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку за пішохідним переходом для посадки пасажира, тривалість якої була приблизно дві хвилини. 

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
14. Конституція України.
14.1 Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Кодекс адміністративного судочинства України. 
15.1 Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
15.2 Стаття 77. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

16. Кодекс України про адміністративні правопорушення.
16.1 Стаття 245. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
16.2 Стаття 7. Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
16.3 Стаття 14-1, частина 1. До адміністративної відповідальності притягаються власники (співвласники) транспортних засобів за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.
16.4 Стаття 122. Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
16.5 Стаття 251. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
16.6 Стаття 252. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
16.7 Стаття 222. Органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 3 статті 122 КУпАП.
16.8 Стаття 254. Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.
16.9 Стаття 258. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
16.10 Стаття 280. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
16.11 Стаття 283. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
16.12 Стаття 247. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення; у разі скасування акта,   який   встановлює   адміністративну відповідальність.
17. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.
17.1 Пункт 1 та 2 розділу III. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема     частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
V.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
18. Відповідно до вимог статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
19. Посилання касатора на те, що при винесенні оскаржуваних судових рішень судами не були враховані письмові пояснення позивача, в яких він фактично підтвердив вчинення адміністративних правопорушень, спростовуються висновками суду апеляційної інстанції, в яких, суд зокрема, зазначив, що твердження позивача щодо здійснення ним зупинки близько 7 метрів від пішохідного переходу є його суб`єктивним баченням відстані зупинки його автомобіля від пішохідного переходу та не підтверджується жодними доказами. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та зазначає, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту 15.10а Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, відповідач міг  надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із відповідними замірами відстані автомобіля від пішохідного переходу тощо.
Проте, як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, будь-яких інших доказів, що свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, крім оскаржуваної постанови та письмових пояснень позивача, відповідачем не надано.
Як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
20. Стосовно доводів касатора про те, що окремі недоліки постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути підставами для її скасування, колегія суддів зазначає, що нормами статей 7, 245 КУпАП визначено принципи та завдання провадження у справах про адміністративні правопорушення.  Зокрема, встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього. 
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом – рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Дотримання даних вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови у судовому порядку.
Разом з тим, як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, відповідач притягнув позивача до адміністративної відповідальності за здійснення ним зупинки саме на пішохідному переході, в той час, як у апеляційній та касаційній скаргах Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції наголошує на тому, що позивачем було здійснено зупинку на відстані менше 10 метрів від такого переходу, що суперечить висновкам, викладеним в оскаржуваній постанові серії ПС2 №751459 від 24.07.2016 року.
Зважаючи на викладене, доводи відповідача стосовно правомірності оскаржуваної постанови від 24.07.2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованими та такими, що не спростовують висновки судів першої та апеляційної інстанцій.
21. Відповідно до частин першої – третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
22. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
23. Зважаючи на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
24. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції      залишити без задоволення.
2. Постанову Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 10 лютого 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2017 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                     Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                                       О.В.Білоус
І.Л.Желтобрюх