Постанова 
Іменем України
 
28 березня 2018 року
м. Київ
 
справа № 756/15497/15-ц
 
провадження № 61-9966св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач) , Курило В. П.,                    Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - ОСОБА_5,
третя особа - служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі судді Шиманського В. Й. від 06 липня 
2016 року 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до 
ОСОБА_5, третя особа - служба у справах дітей Подільської районної в 
м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав.
 
Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 
2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Позбавлено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Збільшено розмір аліментів на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який було встановлено рішенням Оболонського районного суду м. Києва 
від 06 лютого 2014 року, які стягуються з ОСОБА_5 на користь 
ОСОБА_4 з 600 грн щомісяця до 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, 21 червня 2016 року ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу. 
 
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва 
від 10 червня 2016 року повернуто заявнику.
 
Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_5 звертався, а суд першої інстанції розглядав заяву про перегляд заочного рішення.
 
У серпні 2016 рокуОСОБА_5подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що він в судове засідання 18 травня 
2016 року не зміг з'явитись з поважних причин, а про судове засідання                      10 червня 2016 року не був повідомлений. 
Доводів на скасування ухвали апеляційного суду не навів.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
22 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до статті 228 ЦПК України (2004 року), заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Частиною 4 статті 231 ЦПК України (2004 року) визначено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. 
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом (частина 3 статті 232 ЦПК України 2004 року).
 
Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_5, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із того, що право на апеляційне оскарження у відповідача виникає лише після дотримання процедури, встановленої статтями 228-232 ЦПК України (2004 року). 
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_5залишити без задоволення.
 
Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 липня 2016 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                             В. М. Коротун 
В. П.Курило
М. Є.Червинська