ПОСТАНОВА
Іменем України

07 травня 2018 року 
Київ
справа №814/1322/17
адміністративне провадження №К/9901/4154/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Бевзенка В. М., 
                                                                 Шарапи В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу судді Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_3
на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року (головуючий суддя -Гордієнко Т.О. )
та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року (головуючий суддя - Семенюк Г.В., судді - Потапчук В.О., Шляхтицький О.І.) 
у справі № 814/1322/17
за позовом Судді Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_3
до Господарського суду Миколаївської області, 
третя особа- Державна судова адміністрація України
про зобов'язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.
Короткий зміст позовних вимог.
1.          06 липня 2017 року суддя Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_3 (далі-скаржник) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Господарського суду Миколаївської області (далі - відповідач), третя особа - Державна судова адміністрація України (далі - третя особа), в якому просила :
1.1.          - зобов`язати Господарський суд Миколаївської області з 01 січня 2017 року перерахувати та виплачувати судді Господарського суду Миколаївської області Корицькій Вікторії Олександрівні суддівську винагороду з розрахунку базового посадового окладу в розмірі 32000 грн.;
1.2.          - встановити негайне виконання постанови суду у межах суми стягнення за один місяць. 
2.          В обґрунтування позовних вимог скаржник зазначив, що в період січень - червень 2017 відповідачем виплачувалась суддівська винагорода з розрахунку базового посадового окладу в розмірі 16000 гривень, хоча Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" передбачений розмір мінімальної заробітної плати 3200 гривень, а тому вважає, що відповідачем порушено її право на передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" розмір суддівської винагороди.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
3.          Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року у задоволенні адміністративного позову Судді Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_3 до Господарського суду Миколаївської області, третя особа - Державна судова адміністрація України про зобов'язання вчинити певні дії, відмовлено в повному обсязі. 
4.          Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень. А тому підстави для задоволення позову відсутні.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції.
5.          Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року апеляційну скаргу Судді Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_3 залишено без задоволення. 
5.1.          Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року у справі № 814/1322/17 залишено без змін.
6.          Підтримуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з прийняттям Закону № 1774-VIII зміни зазнав не розмір суддівської винагороди, у формулі розрахунку якої як розрахункова величина була закладена мінімальна заробітна плата, а лише розрахункова величина.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).
7.          27 грудня 2017 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга судді Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_3 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року.
8.          В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення процесуального права, просить скасувати Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. 
9.          В обґрунтування поданої касаційної скарги суддя Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_3 зазначила, що, виходячи з фінансових можливостей державного бюджету, законодавець має право на встановлення будь - якого розміру суддівської винагороди, але, враховуючи вимоги ст. 130 Конституції України, ч. 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VII, ч. 1 ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, це повинно бути передбачено виключно в законі про судоустрій, а не в інших нормативно - правових актах. Крім того скаржник вказала, що Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини при визначенні посадових окладів та заробітної плати працівників та встановлення для цих цілей нової розрахункової величини в 1600 гривень, враховуючи вимоги ст. 130 Конституції України, можуть застосовуватися до будь - яких окладів та заробітних плат працівників, окрім посадового окладу судді. 
10.          26 січня 2018 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив третьої особи на подану касаційну скаргу, в якому зазначено, що Державна судова адміністрація України не мала правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди скаржнику у іншому розмірі, який не передбачений Законами України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII , а також від 07.07.2010 № 2453-VI, позаяк відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
11.          Ухвалою Верховного Суду від 03 січня 2018 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.
12.          Ухвалою Верховного Суду від 05 травня 2018 року касаційну скаргу призначено до касаційного розгляду в попередньому судовому засіданні.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ. 

13.          Указом Президента України № 21/2016 від 23 січня 2016 року суддю Богунського районного суду міста Житомира Корицьку Вікторію Олександрівну переведено на роботу на посаду судді Господарського суду Миколаївської області.
14.          Суддя Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_3 не проходила кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ.
15.          З матеріалів справи, зокрема - довідки про доходи за січень - травень 2017 року, виданій  судді Господарського суду Миколаївської області Корицькій Вікторії Олександрівні вбачається, що суддівська винагорода скаржнику у період з 01 січня 2017 року по 31 травня 2017 року розрахована виходячи із посадового окладу у розмірі 16000 грн., тобто із врахуванням п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ. 
16.          Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17.          Частина 2 статті 130 Конституції України: розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
18.          Частина 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VII (далі - Закон № 1402-VII): суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно - правовими актами.
19.          Пункт 1 частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII: базовий розмір посадового окладу для судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
20.          Пункт 22 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII: право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
21.          Пункт 23 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII: до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).
22.          Частина 3 статті 133 Закону № 2453-VІ: посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.
23.          Стаття 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII (далі - Закон №1801-VIII): установити в 2017 році мінімальну заробітну плату в місячному розмірі з 1 січня - 3200 гривень.
24.          Стаття 7 Закону №1801-VIII: установити в 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року у розмірі 1600 грн.
25.          Пункт 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII (далі - Закону №1774-VII): мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.
26.          Пункт 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VIII: до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
27.          Стаття 3 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР): мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. 
28.          Частина 1 статті 8 Закону №108/95-ВР: держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.
29.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
30.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
31.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

32.          Аналіз вищенаведених норм Конституції України, Закону №1402-VIII, Закону № 2453-VI із застосуванням Закону №1774-VIII, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що розмір посадового окладу судді місцевого суду до проходження кваліфікаційного оцінювання становить 16 000 гривень. 
33.          Суд зазначає, що норми Закону №1774-VIII впливаючи на числове вираження розміру суддівської винагороди, безпосередньо не стосуються її визначення, позаяк ними врегульовано виключно порядок застосування мінімальної заробітної плати при обрахунку суддівської винагороди.
34.          Суд вважає, що нормами Закону №1774-VIII лише змінено підходи до визначення розміру мінімальної заробітної плати, зокрема, шляхом запровадження нової методології визначення мінімальної заробітної плати при обрахунку розмірів посадових окладів, як нижньої межі оплати праці, що гарантується державою. Оскільки Законом №1774-VIII не внесено зміни до Закону № 2453-VІ в частині розміру суддівської винагороди, а відтак її число залишилося сталим - 10 мінімальних заробітних плат.
35.          Суд зауважує, що положення Закону № 1774-VІІІ не втручаються у регулювання відносин судоустрою, проте, ними запроваджено саме зміни по відношенню до загального правового регулювання розміру заробітної плати, що має бути безпосередньо враховано при визначенні її величини.
36.          З огляду на викладене, Суд вважає, що рішенням судів попередніх інстанцій обґрунтовано відмовлено в задоволенні вимог скаржника. Позаяк, під час нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, відповідач діяв у відповідності до приписів вищенаведених правових актів, а тому право скаржника на передбачений Законом № 2453-VI розмір суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу в 10 мінімальних заробітних плат, визначених ст. 8 Закону № 1801-VІІІ не порушене.  
37.          Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
38.          Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
39.          Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає викладені в касаційній скарзі доводи ОСОБА_3 безпідставними та правомірно спростованими судами попередніх інстанцій, а висновки судів першої та апеляційної інстанцій - правильними, обґрунтованими, та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, з огляду на що і підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
40.          Керуючись статтями 341, 343, п.1ч.1.ст.349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В :
41.          Касаційну скаргу судді Господарського суду Миколаївської області ОСОБА_3 залишити без задоволення.
42.          Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2017 року залишити без змін.
43.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.
Головуючий суддя                                                                      Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                           В. М. Бевзенко 
                                                                                          В.М. Шарапа