ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2018 року 
м. Київ

Справа №  908/1076/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Варави Ю.В.,

представників учасників справи:
позивача - не з'явився,
відповідача - Родіна Т.М.,
третьої особи -1 - Кривов'яз О.В.,
третьої особи -2 - Климась О.С.,
третьої особи -3 - не з'явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Мордвинівської сільської ради Запорізької області 

на рішення Господарського суду міста Києва 
у складі судді Князьков В.В.
від 04.10.2017 та
на постанову Київського апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Скрипка І.М., Тищенко А.І., Гончаров С.А.
від 24.01.2018

за позовом Мордвинівської сільської ради Запорізької області
до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Кабінет Міністрів України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Публічне акціонерне товариство "Мелітопольгаз" 
про визнання недійсним договору.

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог

1. 24 травня 2017 року позивач подав позовну заяву про визнання недійсним договору № 1/12 від 12.06.2012, укладеного між позивачем та відповідачем.

2. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що за умовами оспорюваного договору відповідачем було профінансовано будівництво об'єкта газопостачання на суму 11 493 996 грн., а позивачем надано зобов'язання повернути вказані грошові кошти відповідачу. Однак, за період з 2009 року по 2017 рік окремої бюджетної програми щодо повернення відповідачу коштів за добудову об'єктів газифікації не передбачалось. На думку позивача, оспорюваний договір не відповідає вимогам чинного бюджетного законодавства, оскільки такий договір передбачає взяття позивачем, який є розпорядником коштів місцевого бюджету, бюджетних зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 у задоволенні позову було відмовлено.

4. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 апеляційна скарга позивача була залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

5. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що позивачем не було доведено наявності підстав, передбачених статтею 215 Цивільного кодексу України, для визнання оспорюваного договору недійсним.

6. Суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що між сторонами виникли майнові відносини, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні та майновій самостійності їх учасників, що регулюються актами цивільного законодавства України, тому відсутність у позивача необхідних коштів або взяття ним зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, не звільняє його від обов'язку виконати зобов'язання за договором, та не свідчить про недійсність договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 15 лютого 2018 року позивач подав касаційну скаргу.

8. У касаційній скарзі позивач просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 у даній справі скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ Й АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

9. 12 червня 2012 року,  на виконання розпорядження №1001-р від 26.08.2009 "Про добудову підвідних газопроводів" (Розпорядження), відповідно до діючого законодавства України, між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Нафтогаз) та Мордвинівською сільською радою Запорізької області (Замовник) був укладений договір №1/12 (далі - Договір).

10. Відповідно до пункту 1.1 Договору Нафтогаз, відповідно до Розпорядження та на умовах цього договору, на підставі затвердженого рішенням правління Нафтогазу "Переліку об'єктів газопостачання, у спорудженні яких бере фінансову участь Нафтогаз" (Перелік) та графіку фінансування добудови об'єкта газопостачання (додаток №1), здійснює фінансування добудови об'єкта газопостачання: "Міжселищний газопровід високого тиску ГЗ до села Мордвинівка Мелітопольського району Запорізької області. І етап" (Об'єкт), а Замовник зобов'язується здійснити добудову Об'єкта, введення його в експлуатацію згідно з діючим законодавством України і умовами Договору, забезпечити передачу його, як цілісного Об'єкта у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на баланс спеціалізованого підприємства з газопостачання та газифікації та повернути грошові кошти, отримані від Нафтогазу на добудову Об'єкта.

11. Згідно з пунктом 2.1.1 Договору Нафтогаз, при наявності фінансової можливості зобов'язаний здійснити фінансування добудови Об'єкта за рахунок власних коштів (не коштів державного бюджету) в обсягах, передбачених фінансовим планом Нафтогазу на відповідний період, згідно з додатком №1. Фінансування здійснюється шляхом банківських переказів грошових коштів на рахунок Замовника або іншими способами, що не суперечать діючому законодавству.

12. Відповідно до пунктів 2.3.13-2.3.15 Договору Замовник зобов'язався: протягом місяця з дати передачі Об'єкта у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України надати Нафтогазу завірені підписом уповноваженої особи та печаткою замовника копії декларації про готовність Об'єкта до експлуатації або акта готовності Об'єкта до експлуатації з сертифікатом, акта приймання-передачі Об'єкта у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та протоколу комісії про прийняття Об'єкта державної форми до експлуатації; своєчасно здійснити всі необхідні дії для отримання компенсації витрат на добудову Об'єкта газопостачання для забезпечення повернення Нафтогазу в установлений даним Договором термін суми грошових коштів, перерахованих ним на добудову Об'єкта газопостачання; протягом року, наступного за роком введення Об'єкта в експлуатацію, повернути Нафтогазу суму грошових коштів, отриманих від Нафтогазу на добудову Об'єкта.

13. Пунктом 3.1 Договору визначено, що загальний обсяг фінансування за Договором (ціна Договору) складає 11 493 996,00 грн.

14. Відповідно до пунктів 4.5, 4.7 Договору Замовник несе повну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору. Невиконання Замовником п. 2.3.15 Договору через відсутність бюджетного фінансування у зв'язку з відхиленням Кабінетом Міністрів України пропозицій щодо включення до Державного бюджету видатків на погашення заборгованості замовника перед Нафтогазом не може бути підставою для нарахування Нафтогазом пені та штрафів та звернення до суду, проте не позбавляє Замовника обов'язку повернути Нафтогазу кошти, отримані згідно з Договором.

15. Згідно з пунктом 7.1 Договору цей Договір діє до повного повернення Нафтогазу суми грошових коштів, перерахованих ним в якості фінансування добудови (будівництва) Об'єкта згідно з Договором.

16. На виконання умов Договору відповідач перерахував позивачу грошові кошти в розмірі 11 493 996,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №5513 від 26.06.2012, №6600 від 26.07.2012, №7476 від 20.08.2012, №7941 від 31.08.2012, №9435 від 16.10.2012, №10980 від 28.11.2012 та виписками з рахунку відповідача.

17. 06 березня 2017 року позивач повернув відповідачу невикористані грошові кошти за Договором в сумі 0,47 грн.

18. Позивачем, на виконання умов Договору були вчинені дії з добудови Об'єкта та отримано акт готовності Об'єкта до експлуатації, декларацію про готовність Об'єкта до експлуатації, передано майно у державну власність.

19. Станом на 01.10.2016 добудований Об'єкт внесено до Єдиного реєстру об'єктів державної власності за №05535349.1.1ЯЦКБРФ875 та віднесено до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України і перебуває на балансі Публічного акціонерного товариства "Мелітопольгаз".

20. Позивач листами від 29.11.2013 та від 22.07.2014 звертався до голови Мелітопольської районної державної адміністрації з проханням порушити питання щодо повернення відповідачу грошових коштів в сумі 11 493 995,53 грн. 

21. Листом від 29.07.2014 Мелітопольська районна державна адміністрація Запорізької області повідомила Запорізьку обласну державну адміністрацію про необхідність порушити перед Кабінетом Міністрів України питання про включення до Державного бюджету видатків на погашення заборгованості Мордвинівської сільської ради Запорізької області.

22. Згідно листів Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №31.2-ВИХ/472-17 від 13.03.2017, Міністерства фінансів України вих.№31-06310-02/28-98/113 від 17.02.2017, Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області вих.№03-51/155-1003 від 22.05.2017, довідки Мордвинівської сільської ради Запорізької області №205 від 22.05.2017 Кабінетом Міністрів України не було вжито відповідних заходів, фінансування на добудову об'єктів газопостачання за період з 2009 року по 2017 рік не передбачалось, а у Державній казначейській службі України відповідних бюджетних зобов'язань не реєструвалось.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

23. Позивач вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою те, що взяття бюджетною установою на себе бюджетного зобов'язання без встановлених бюджетних асигнувань є порушенням Бюджетного кодексу України, а тому відповідно до вимог статей 203, 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним.

Позиція відповідача, викладена у відзиві на касаційну скаргу

24. У відзиві на касаційну скаргу, поданому у визначений в ухвалі Верховного Суду від 28.02.2018 строк, відповідач просить залишити її без задоволення, оскільки вважає, що оскаржувані судові рішення прийняті з додержанням норм чинного законодавства.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

25. Господарський кодекс України

Стаття 173 частина 1
Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Стаття 207 частина 1
Господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

26. Цивільний кодекс України

Стаття 1
Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Стаття 3 частина 1 пункт 3
Загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Стаття 203 частина 1
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Стаття 215
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 627 частина 1
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 частина 1
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

27. Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній станом 12.06.2012)

Стаття 16 частина 1
Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Стаття 18 частина 1
Відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

28. Бюджетний кодекс України

Стаття 1
Бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, а також питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства.

Стаття 2 пункт 7
Бюджетне зобов'язання - це будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

29. Господарський процесуальний кодекс України (у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій)

Стаття 43 
Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. 
Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

30. Господарський процесуальний кодекс України

Стаття 300 частини 1, 2
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

31. Суд відхиляє аргументи позивача, що суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою те, що взяття бюджетною установою на себе бюджетного зобов'язання без встановлених бюджетних асигнувань є порушенням Бюджетного кодексу України, а тому є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним.

32. Суд зазначає, що чинне законодавство України розрізняє поняття "бюджетне зобов'язання" (пункт 7 статті 2 Бюджетного кодексу України) та "господарське зобов'язання" (частина 1 статті 173 Господарського кодексу України).

33. Суд зазначає, що за приписами статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

34. Суд зазначає, що сторони, при укладені Договору, керуючись принципом свободи договору на власний розсуд погодили його умови.

35. Тому, з огляду на приписи частини 1 статті 16, частини 1 статті 18 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", умови Договору, зокрема, пункти 1.1, 2.3.15, 4.5, 4.7, Суд вважає правомірними висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що між сторонами у даній справі на підставі Договору виникли не бюджетні, а господарські (цивільні) відносини, які відповідно до частини 1 статті 1 Цивільного кодексу України засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, що регулюються актами цивільного законодавства України.

36. Суд також вважає вірними висновки судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відсутність у позивача необхідних коштів або взяття ним зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, не звільняє його від обов'язку виконати господарські зобов'язання за оспорюваним договором та не свідчить про недійсність такого договору.

37. Отже, звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не довів неправильного застосування норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятих ними судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

38. Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.

39. Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають залишенню без змін.

Судові витрати

40. Судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції покладаються на позивача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд 

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Мордвинівської сільської ради Запорізької області залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2018 у справі №908/1076/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                                    Г. Вронська

Судді                                                                                                              О. Баранець

                                                                                                                               В. Студенець