Постанова
Іменем України
18 квітня 2018 року
м. Київ
справа № 753/6245/17
провадження № 61-9099св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
відповідач - ОСОБА_4,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка підписана представником ОСОБА_5, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року у складі судді Коренюк А. М. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року у складі суддів: Левенця Б. Б., Ратнікової В. М., Борисової О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення. Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 13 квітня 2017 року відкрито провадження по справі. 
 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року, провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Святошинського районного суду міста Києва по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності, поділ майна подружжя, від якого залежить вирішення цієї справи.
 
Суди зробили висновок, що позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності щодо садового будинку НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Дніпро», а також виселення з нього ОСОБА_4 є похідними і залежить від вирішення спору про поділ спільного майна подружжя, визнання (відмови у визнанні) права власності ОСОБА_4 та (або) ОСОБА_2 на вказаний будинок, що розглядається іншим судом, а тому необхідно зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням Святошинського районного суду міста Києва.
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали касаційну скаргу, у якій просили скасувати оскаржені ухвали судів та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилались на порушення норм процесуального права. Касаційна скарга мотивована тим, що при зупиненні провадження у справі, суд порушив право позивачів на розумні строки розгляду справи.
 
Колегія суддів приймає аргументи, які викладені в касаційній скарзі з наступних мотивів.
 
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
 
Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року). 
 
У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 вказано, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
 
У справі, яка переглядається, заявлена позовна вимога про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, яка не може бути кваліфікована як похідна від вирішення спору про поділ спільного майна подружжя та не є підставою для зупинення провадження у справі, яка переглядається.
 
Проте суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, не врахував вимоги статті 157 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених ухвал) про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.
 
Тому доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що оскаржені ухвали постановлено без додержанням норм процесуального права. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржені ухвали скасувати, а цивільну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка підписана представником ОСОБА_5, задовольнити.
 
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року скасувати.
 
Справу № 753/6245/17 направити до Дарницького районного суду м. Києва для продовження розгляду.
 
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року та ухвала Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року втрачають законну силу.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                              М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                                                         Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                    В.І. Журавель
 
                                                                                                                    В.І. Крат
 
                                                                                                                    В.П. Курило