ПОСТАНОВА
Іменем України

20 квітня 2018 року 
Київ
справа №820/2641/17
адміністративне провадження №К/9901/1022/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -           Данилевич Н.А.,
суддів -                                                         Бевзенка В. М., 
                                                                 Шарапи В.М.,
розглянувши у письмовому провадженні
касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області 
на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року (головуючий суддя - Біленський О.О.) 
та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року (головуючий суддя - Старостін В.В., судді - Бегунц А.О., Рєзнікова С.С.) у справі 
за позовом ОСОБА_3 
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, 
третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області
про визнання протиправними дій та стягнення суддівської винагороди, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ.
Короткий зміст позовних вимог.
1.          26 червня 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області (далі - скаржник), третя особа: Головне Управління Державної казначейської служби України в Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:
1.1.          визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області щодо нарахування з 01 січня 2017 року судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Юр'євій А. М. суддівської винагороди, виходячи з приписів п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України;
1.2.          - стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, код ЄДРПОУ 26281249, на користь ОСОБА_3 суддівську винагороду за січень-травень 2017 року в сумі 109525,34 грн.;
1.3.          - визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області щодо нарахування з 01 червня 2017 року по 17 липня 2017 року судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Юр'євій А. М. суддівської винагороди, відпускних виплат, матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги у розмірі 3 місячних суддівських винагород, виходячи з приписів п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України";
1.4.          - стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області на користь ОСОБА_3 суддівську винагороду з 01 червня 2017 року по 17 липня 2017 року, а також відпускні, матеріальну допомогу на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу у розмірі 3 місячних суддівських винагород, в сумі 147665,96 грн. 
2.          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що оскільки вона призначена на посаду судді Комінтернівського районного суду м. Харкова до набрання чинності Закону №1402-VIII  та не проходила кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді), то позивач повинна одержувати суддівську винагороду, виходячи зі розрахунку мінімальної заробітної плати на рівні 3200 грн., відповідно до положень частини 1 статті 133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", а не із розміру 1600 грн., як здійснює нарахування скаржник. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
3.          Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, третя особа: Головне Управління Державної казначейської служби України в Харківській області - задоволено частково. 
3.1.          визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області щодо нарахування з 01 січня 2017 року судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Юр'євій А. М. суддівської винагороди, виходячи з приписів п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".
3.2.          - зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області нарахувати ОСОБА_3 суддівську винагороду з січня по травень 2017 року виходячи з розміру посадового окладу в сумі 32000 (тридцять дві тисячі) гривень та провести виплати нарахованої суддівської винагороди з урахуванням виплачених сум. 
3.3.          В решті позовних вимог відмовлено.
4.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Законом №1774-VIII не внесено змін до Закону №1402-VIII чи Закону № 2453-VI від 07.07.2010 р., в частині регулювання розміру суддівської винагороди суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання, тому, зважаючи на приписи ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII, відсутні законодавчі підстави враховувати п.3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VIII при обчисленні розміру та нарахуванні суддівської винагороди.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції.
5.          Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області залишено без задоволення. 
5.1.          Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року у справі №820/2641/17 залишено без змін. 
6.          Залишаючи без змін постанову суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що посилання скаржника на відсутність бюджетних асигнувань, відсутність додаткових коштів для проведення перерахунку суддівської винагороди з окладом у розрахунку мінімальної заробітної плати та не застосування скаржником вимог п.23 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIІІ є необґрунтованими.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень).
7.          06 листопада 2017 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області звернулось до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року.
8.          В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю. 
9.          В обґрунтування поданої касаційної скарги Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області вказує на те, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги, що нарахування та виплата суддівської винагороди позивачу здійснювалося скаржником в межах фонду заробітної плати , затвердженого для Комінтернівського районного суду м.Харкова у відповідному кошторисі та виключно в межах бюджетних асигнувань. Відтак Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, при виплаті суддівської винагороди позивачу, діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
10.          Позивачем відзиву на зазначену касаційну скаргу не подано, що не перешкоджає її розгляду по суті.

11.          15 грудня 2017 року припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України, у зв`язку із початком роботи Верховного Суду.

12.          На виконання пп. 4 п. 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України в редакції з 15 грудня 2017 року, касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області передано на розгляд Касаційному адміністративному суду у складі Верховного Суду.

13.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, касаційне провадження № К/9901/1022/18 (адміністративна справа № 820/2641/17) визначено колегію суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду для розгляду даної касаційної скарги у наступному складі: судді - доповідача - Данилевич Н.А., суддів - Бевзенка В.М., Шарапи В.М.

14.          Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2018 року за даною касаційною скаргою відкрито касаційне провадження.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ. 

15.          Рішенням п`ятої сесії ХХІ скликання Харківської обласної Ради народних депутатів від 13 вересня 1991 року ОСОБА_3 обрано народним суддею Комінтернівського районного суду м.Харкова. 
16.          Наказом Управління міністерства юстиції України в Харківській області №02-7/74 від 18 вересня 1991 року ОСОБА_3 зарахована народним суддею Комінтернівського районного народного суду м. Харкова.
17.          Постановою Верховної Ради України від 05 липня 2001 року № 2613-ІІI ОСОБА_3 обрано суддею Комінтернівського районного суду м.Харкова безстроково.
18.          Наказом начальника Харківського обласного управління юстиції №02-7/72 від 25 липня 2001 року ОСОБА_3 зараховано до штату Комінтернівського районного суду м. Харкова на посаду судді
19.          ОСОБА_3 не проходила кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VІІІ.
20.          З матеріалів справи, зокрема - копії розрахункових листів вбачається, що суддівська винагорода позивачу у період з 01 січня 2017 року по 31 травня 2017 року нараховувалась виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат у розмірі 1600 грн., визначених згідно п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (у загальному розмірі 16 000 грн.).
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ. 
21.          Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
22.          Частина 2 статті 130 Конституції України: розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
23.          Частина 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VII (далі - Закон № 1402-VII): суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно - правовими актами.
24.          Пункт 1 частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII: базовий розмір посадового окладу для судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
25.          Пункт 22 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII: право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
26.          Пункт 23 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII: до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI).
27.          Частина 3 статті 133 Закону № 2453-VІ: посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.
28.          Стаття 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII (далі - Закон №1801-VIII): установити в 2017 році мінімальну заробітну плату в місячному розмірі з 1 січня - 3200 гривень.
29.          Стаття 7 Закону №1801-VIII: установити в 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року у розмірі 1600 грн.
30.          Пункт 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII (далі - Закону №1774-VII): мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.
31.          Пункт 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VIII: до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
32.          Стаття 3 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (далі - Закон №108/95-ВР): мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.
33.          Частина 1 статті 8 Закону №108/95-ВР: держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.
34.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
35.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

36.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).

37.          Аналіз вищенаведених норм Конституції України, Закону №1402-VIII, Закону № 2453-VI із застосуванням Закону №1774-VIII, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що розмір посадового окладу судді місцевого суду до проходження кваліфікаційного оцінювання становить 16 000 гривень. 
38.          Норми Закону №1774-VIII впливаючи на числове вираження розміру суддівської винагороди, безпосередньо не стосуються її визначення, позаяк ними врегульовано виключно порядок застосування мінімальної заробітної плати при обрахунку суддівської винагороди.
39.          Суд вважає, що нормами Закону №1774-VIII лише змінено підходи до визначення розміру мінімальної заробітної плати, зокрема, шляхом запровадження нової методології визначення мінімальної заробітної плати при обрахунку розмірів посадових окладів, як нижньої межі оплати праці, що гарантується державою. Оскільки Законом №1774-VIII не внесено зміни до Закону № 2453-VІ в частині розміру суддівської винагороди, а відтак її число залишилося сталим - 10 мінімальних заробітних плат.
40.          Судами попередніх інстанцій також не взято до уваги те, що з прийняттям Закону №1774-VIII фактично не відбулося зменшення розміру суддівської винагороди, яку отримував позивач до його ухвалення: з 1 грудня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1600 гривень (абзац 2 статті 8 Закону України від 25.12.2015 № 928-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2016 рік»), так само як і з 01.01.2017 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600 гривень (абзац 4 статті 7 Закону № 1801-VІІІ).
41.          З огляду на викладене, Суд вважає, що рішенням суду першої інстанції, підтриманому ухвалою суду апеляційної інстанції необґрунтовано задоволено вимоги позивача. Позаяк під час нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди, скаржник діяв у відповідності до приписів вищенаведених правових актів, а тому право позивача на передбачений Законом № 2453-VI розмір суддівської винагороди, виходячи з посадового окладу в 10 мінімальних заробітних плат, визначених ст. 8 Закону № 1801-VІІІ не порушене, що є підставою для відмови в задоволенні позову.  
42.          Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
43.          Відповідно до ч. 1, 3 статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
44.          Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
45.          Розглянувши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального права, колегія суддів вважає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового висновку про протиправність дій скаржника.
46.          Керуючись статтями 341, 345, п.3 ч.1.ст.349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
П О С Т А Н О В И В :
47.          Касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області задовольнити.
48.          Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 жовтня 2017 року - скасувати.
49.          Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_3 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, третя особа: Головне Управління Державної казначейської служби України в Харківській області відмовити повністю.
50.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Головуючий суддя                                                                                Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                           В. М. Бевзенко 
В.М. Шарапа