Постанова
Іменем України
28 лютого 2018 року
м. Київ
 
справа № 628/809/14-ц
 
провадження № 61-8124 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Синельникова Є. В.,
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
відповідачі: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
третя особа - відділ державної виконавчої служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_8 на рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30 березня 2016 року у складі судді Сєлютіної Н. М. та рішення апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2016 року у складі колегії суддів: Кокоші В. В., Черкасова В. В., Пономаренко Ю. А.,
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У березні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом, який уточнили у червні 2015 року, до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - відділ державної виконавчої служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції Харківської області (далі - ВДВС Куп'янського МРУЮ Харківської області), про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.
 
Позовна заява мотивована тим, що на примусовому виконанні у 
ВДВС Куп'янського МРУЮ Харківської області з 3 липня 2013 року знаходиться виконавчий лист, виданий Куп'янським міськрайонний судом Харківської області 25 квітня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_7 на їх користь моральної шкоди по 200 тис. грн кожному. Зазначали, що ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 належить квартира АДРЕСА_1, на яку державним виконавцем накладено арешт. Виділення частки вищезазначеної квартири в натурі неможливо, а іншого майна у боржника, на яке може бути накладено стягнення, відсутнє, та на їх вимогу останній відмовився продати свою частку в квартирі, як і співвласники квартири: ОСОБА_8, 
ОСОБА_9, відмовилися придбати її у приватну власність.
 
За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі просили суд перевести на них у рівних частинах права та обов'язки співвласника-боржника на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 у 
м. Куп'янську Харківської області, яка належить на праві спільної сумісної власності боржнику ОСОБА_7, перерахувати борг ОСОБА_7 по зведеному виконавчому провадженню, зменшивши його на суму вартості 
1/3 частки вказаної квартири у розмірі 181 967 грн 66 коп., тобто на 
60 655 грн 89 коп. кожному із них. Визнати за ними право спільної сумісної власності на 1/3 частку спірної квартири, припинивши право власності ОСОБА_7 на вказану частку. Стягнути з відповідачів на їх користь понесені ними судові витрати.
 
Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30 березня 2016 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено. Переведено у рівних частинах на ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 права і обов'язки співвласника-боржника ОСОБА_7 на 1/3 частку у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1. Перераховано борг ОСОБА_7 по зведеному виконавчому провадженню, яке знаходиться на виконанні у ВДВС Куп'янського МРУЮ Харківської області, про стягнення з ОСОБА_7 на користь 
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 боргу у сумі 600 тис. грн, зменшивши цей борг на суму вартості 1/3 частки вказаної квартири у розмірі 181 967 грн 66 коп., тобто на 60 655 грн 89 коп. кожному зі стягувачів: 
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Визнано за ОСОБА_4, 
ОСОБА_5, ОСОБА_6 право спільної сумісної власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, припинивши право власності ОСОБА_7 на вказану частку у спільній сумісній власності на зазначену квартиру. Стягнуто на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 понесені судові витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи № 11402, у розмірі 
131 грн 20 коп. з кожного. Стягнуто на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 понесені судові витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи № 11402, у розмірі 131 грн 20 коп. з кожного. Стягнуто на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 понесені судові витрати, пов'язані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи № 11402, у розмірі 131 грн 20 коп. з кожного, та понесені судові витрати, пов'язані з проведенням судової оціночно-будівельної експертизи № 12724, у розмірі 3 072 грн по 1 024 грн з кожного. Стягнуто на користь держави з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 судовий збір з кожного по 
202 грн 19 коп. Судовий збір у розмірі 202 грн 19 коп., від сплати якого звільнена ОСОБА_8, віднести за рахунок держави.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у боржника - відповідача у справі ОСОБА_7 немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, що підтверджується інформацією ВДВС Куп'янського МРУЮ Харківської області від 30 березня 2016 року та зазначеним відділом вчинені всі дії для встановлення наявного майна боржника. Крім того, неможливо виділити частку боржника із спільного майна, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від 24 грудня 2014 року № 11402. Позивачі, як кредитори, вчинили дії, направлені на вимогу від боржника продажу його частки з направленням виторгу на погашення боргу. При цьому боржник за зазначеною вище вимогою кредиторів відмовився від продажу своєї частки в спільному майні.Таким чином, у позивачів наявні у сукупності послідовні юридичні факти, які надають їм, як кредиторам, можливість звернути стягнення на частку боржника у майні, що є у спільній сумісній власності шляхом переведення на кредитора прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.
 
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2016 року апеляційні скарги ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задоволено частково. Рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області 
від 3 березня 2016 року в частині звільнення ОСОБА_8 від сплати судового збору у розмірі 202 грн 19 коп. та віднесення його за рахунок держави скасовано. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судовий збір у розмірі 202 грн 19 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Рішення суду апеляційної інстанцій мотивовано тим, що звільняючи ОСОБА_8 від сплати судового збору у розмірі 202 грн 19 коп. та відносячи його за рахунок держави, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_8 є інвалідом 3 групи, тому вона не звільнена від сплати судового збору за Законом України «Про судовий збір». В іншій частині рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права.
 
У касаційнійскарзі, поданій у липні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що під час розгляду цивільної справи неправильно застосуванні норми матеріального права та порушенні норми процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У лютому 2018 року справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, 
ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - ВДВС Куп'янського МРУЮ Харківської області, про переведення прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку передано до Верховного Суду.
 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Згідно частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). 
 
Частиною другої статті 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
 
Відповідно до статті 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому 
статтею 366 цього Кодексу.
 
Згідно з статтею 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.
 
Задовольняючи позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що у боржника - відповідача у справі ОСОБА_7 немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, неможливо виділити частку боржника із спільного майна, боржник ОСОБА_7 відмовився від продажу належної йому частки на квартиру, інші співвласники квартири: 
ОСОБА_8, ОСОБА_9, відмовилися від придбання частки квартири боржника, а тому стягувачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, набули право вимагати переведення на них прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_8 від сплати судового збору та віднесення його за рахунок держави, залишаючи в іншій частині рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_8 є інвалідом 3 групи, у зв'язку із чим вона не звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір».
 
Доводи касаційної скарги ОСОБА_8 про те, що при проведені судової оціночно-будівельної експертизи були оглянуті світлини, які фактично не мають відношення до спірної квартири, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки висновок судової оціночно-будівельної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М. С. Бокаріуса від 29 лютого 2016 року № 12724 відповідає вимогам діючого законодавства та не є спростованим сторонами. Крім того, експерт, який надав висновок суду, попереджений судом про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України, не зацікавлений в результатах розгляду спору між сторонами у справі.
 
Посилання касаційної скарги на те, що позивачі у справі змінили свої позовні вимоги та визнали ОСОБА_8 боржником є необґрунтованими, оскільки висновком судової будівельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М. С. Бокаріуса від 24 грудня 
2014 року № 11402 встановлено, що виділення 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в натурі, яка рахується за відповідачем ОСОБА_7 та знаходиться у сумісній власності з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 неможливо, тому останніх було залучено до участі у справі в якості співвідповідачів.
 
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30 березня 2016 року в нескасованій при апеляційному перегляді частині тарішення апеляційного суду Харківської області від 29 червня 
2016 року - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.
 
Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 30 березня 2016 року в нескасованій при апеляційному перегляді частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 29 червня 2016 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           С. Ф. Хопта
 
О. В.Білоконь
 
Є. В.Синельников