ПОСТАНОВА
Іменем України

06 березня 2018 року 
Київ
справа №826/15245/13-а
адміністративне провадження №К/9901/4611/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді - доповідача - Олендера     І.Я., 
суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2013 року (суддя - Гарник К.Ю.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від          9 вересня 2014 року (судді: Борисюк Л.П., Петрик І.Й., Собків Я.М.) у справі №826/15245/13-а за поданням Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноніколь-Центр» про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків,
У С Т А Н О В И В:
Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м.Києві (далі - позивач, контролюючий орган) звернулась до суду з поданням до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техноніколь-Центр» (далі - відповідач, ТОВ «Техноніколь-Центр») про зупинення видаткових операцій на розрахункових рахунках ТОВ «Технонікель-Центр».
В обґрунтування вимог подання контролюючий орган вказує на недопуск платником податку, який має податковий борг, контролюючого органу для здійснення опису майна у податкову заставу та не подання документів для такого опису, у зв'язку з чим, у відповідача наявне право звернення до суду про зупинення видаткових операцій платника платків.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2013 року, залишеною без  ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від                    9 вересня 2014 року, відмовлено у задоволенні подання зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.
Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні подання виходили з наявності встановленого факту сплати позивачем сум податкового зобов'язання у повному обсязі, що свідчить про відсутність права у податкового органу на податкову заставу майна позивача, а відтак і  відсутність підстав для звернення до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків.
Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, контролюючий орган подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2014 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити подання контролюючого органу.
У доводах касаційної скарги позивач посилається на невідповідність висновків судів обставинам справи, вказує на наявність у відповідача податкового боргу та зважаючи на те, що  заходи щодо встановлення майна боржника не призвели до виконання його обов'язків як платника податків, що свідчить про перешкоджання платником податків виконанню своїх повноважень та наявності правових підстав для звернення до суду з поданням у відповідності до статті 89 Податкового кодексу України.
ТОВ «Техноніколь-Центр» подало заперечення на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу контролюючого органу залишити без задоволення, а судові рішення першої та апеляційної інстанцій - без змін, з посиланням на необґрунтованість такої скарги, з огляду на відсутність у діях позивача протиправного діяння, що призвело до неналежного виконання вимог податкового законодавства.
Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
Як вбачається із матеріалів справи, підставою для звернення до суду з вимогою про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків є наявність визначеної контролюючим органом податкового боргу та акту перешкоджання платником податків виконанню повноважень, зокрема відмова платника податків від опису майна у податкову заставу.
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до приписів підпункту 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Відповідно до пункту 89.4 статті 89 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не допускає податкового керуючого для здійснення опису майна такого платника податків у податкову заставу та/або не подає документів, необхідних для такого опису майна у податкову заставу, контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків, заборону відчуження таким платником податків майна та зобов'язання такого платника податків допустити податкового керуючого для опису майна у податкову заставу.
Згідно із пунктом 91.4 статті 91 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податків, що має податковий борг, перешкоджає виконанню податковим керуючим повноважень, визначених цим Кодексом, такий податковий керуючий складає акт про перешкоджання платником податків виконанню таких повноважень у порядку та за формою, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику.
  Контролюючий орган звертається до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків та зобов'язання такого платника податків виконати законні вимоги податкового керуючого, передбачені цим Кодексом. Строк, на який можуть бути зупинені видаткові операції, визначається судом, але не більше двох місяців.
Аналіз вказаних положень вказує на право податкового органу звертатись до суду щодо зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків за наявності двох підстав: не допуску платником податків     податкового керуючого для здійснення опису майна та наявності у нього податкового боргу.     
Як вбачається з матеріалів справи, доказів на підтвердження направлення на адресу відповідача рішення від 13 вересня 2013 року про опис майна у податкову заставу не надано, а копія рішення про опис майна, яке надано позивачем, не містить дати та номера, а отже не прийнято судами попередніх інстанцій як належний доказ.
Разом з тим, контролюючим органом, 5 вересня 2013 року складено акт про перешкоджання платником податків виконанню повноважень податкового керуючого № 1/26-55-14-04.
Відповідно до визначення, наведеного у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті                     14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
Положеннями статті 56 Податкового кодексу України закріплено, що грошове зобов'язання, визначене контролюючим органом у податковому повідомленні - рішенні вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили у разі звернення платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем погашено податковий борг, про що свідчать наявні у матеріалах справи  платіжні доручення про сплату суми податкової заборгованості в розмірі 18 066 060,47 грн.
Так, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня                2013 року залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2013 року у справі №2а-17665/12/2670 за позовом                          ТОВ «Техноніколь-Центр» до Державної податкової інспекції у Печерському районі м. Києва Державної податкової служби про зобов'язання вчинити дії, якою позов задоволено. Зобов'язано відповідача внести до зворотного боку карток особового рахунку позивача по ПДВ та по податку на прибуток підприємств, що ведуться відповідачем, відомостей про фактичну сплату позивачем сум відповідних податків, згідно платіжих доручень на суму 18 066 060,47 грн.
Отже, факт сплати ТОВ «Техноніколь-Центр» податків на загальну суму                                18 066 060,47 грн. встановлений постановою Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №2а-17665/12/2670, яка набрала законної сили 29 травня 2013 року.
Крім цього, постановою Головного управління юстиції у місті Києві від 30 серпня    2013 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі №2а-17665/12/2670 та надано строк на добровільне виконання до 7 вересня                2013 року.
Відтак, станом на час розгляду даної справи судом першої інстанції, встановлені обставини які перевірено судом апеляційної інстанції і підтверджується матеріалами справи, згідно яких за відповідачем не рахувалось податкового зобов'язання чи узгодженого податкового боргу. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідачем доведено факт відсутності у нього визначеного податковим органом податкового боргу, а отже відсутні правові підстави для зупинення видаткових операцій відповідача.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2014 року слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 30 вересня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2014 року у справі №826/15245/13-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
Р.Ф. Ханова,
Судді Верховного Суду