ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/579/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П.,

учасники справи:
позивач - казенне підприємство спеціального приладобудування "Арсенал",
відповідач - корпорація "Науково-виробниче об'єднання "Арсенал",
треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: державне підприємство завод "Арсенал", товариство з обмеженою відповідальністю "Скайнет LTD",
за участю товариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ТОР",

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал"
на ухвалу господарського суду міста Києва від 27.07.2017 (головуючий                             суддя Ващенко Т.М.) 
та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 (головуючий - Жук Г.А., судді:  Дикунська С.Я., Мальченко А.О.)
за заявою корпорації "Науково-виробниче об'єднання "Арсенал" про заміну боржника у виконавчому провадженні зі справи № 910/579/13
за позовом казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" (далі - КПСП "Арсенал")
до корпорації "Науково-виробниче об'єднання "Арсенал" (далі - Корпорація),
треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: державне підприємство завод "Арсенал", товариство з обмеженою відповідальністю "Скайнет LTD",
про стягнення 2 174 516,69 грн.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд
ВСТАНОВИВ:
КПСП "Арсенал" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Корпорації про стягнення 2 174 516,69 грн.
Рішенням господарського суду міста Києва від 13.03.2013 зі справи № 910/579/13 позов задоволено частково: стягнуто з Корпорації на користь КПСП "Арсенал"                    850 413,11 грн. заборгованості та 17 008,26 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.09.2013 рішення місцевого господарського суду зі справи № 910/579/13 змінено, викладено його резолютивну частину у іншій редакції, а саме: стягнуто з Корпорації на користь КПСП "Арсенал" 792 025,43 грн. заборгованості, 15 840,50 грн. судового збору. В іншій частині позову - відмовлено. Стягнуто з КПСП "Арсенал" на користь Корпорації         583,88 грн. судового збору.
01.11.2013 на виконання постанови видано накази.
Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.03.2014 затверджено мирову угоду від 18.02.2014, яка укладена між КПСП "Арсенал" та Корпорацією на стадії виконання судового рішення у справі № 910/579/13, у відповідності до умов якої боржник  (Договір про спільну діяльність від 18.12.2007 № 10 - уповноважена особа Корпорація) визнає заборгованість перед стягувачем (КПСП "Арсенал") за договором від 23.09.2008 № И/90-322-08, що становить 1 800 456,49 грн., з яких: 1 784 615,99 грн. основний борг, 15 840,50 грн. судовий збір.
Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві від 20.08.2015 ВП № 48500187 відкрито виконавче провадження з виконання ухвали господарського суду міста Києва від 12.03.2014 зі справи № 910/579/13.
Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського РУЮ у м. Києві від 13.03.2017 об'єднано виконавчі провадження, зокрема, виконавче провадження № 48500187 у зведене виконавче провадження  № 53591645.
У липні 2017 року Корпорація звернулася до господарського суду міста Києва із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні № 48500187 його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА ТОР".
Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.07.2017, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2017, заяву Корпорації задоволено; замінено у виконавчому провадженні № 48500187 боржника - Корпорацію на правонаступника - Договір про спільну діяльність від 18.12.2007 № 10 - уповноважена особа товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА ТОР".
КПСП "Арсенал", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить суд касаційної інстанції судові акти попередніх інстанцій зі справи скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви Корпорації. Так, згідно з доводами КПСП "Арсенал", викладеними у касаційній скарзі:
- стягувач не давав своєї згоди на заміну боржника у зобов'язанні;
- Корпорація несе солідарну відповідальність за зобов'язаннями, що виникли в результаті спільної діяльності, що не було враховано у розгляді заяви Корпорації судами попередніх інстанцій.
Товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА ТОР" у відзиві на касаційну скаргу просило судові акти попередніх інстанцій зі справи залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись, зокрема на те, що:
- КПСП "Арсенал" плутає поняття "заміна боржника у зобов'язанні" та "заміна боржника у виконавчому провадженні";
- боржником у зобов'язанні залишається Договір про спільну діяльність від 18.12.2007 № 10, а оскаржуваними судовими актами було здійснено заміну боржника у виконавчому провадженні;
- скаржник не враховує того, що спір у справі мав місце між КПСП "Арсенал" та Договором про спільну діяльність від 18.12.2007 № 10 в особі уповноваженого учасника - Корпорації, а не між КПСП "Арсенал" та Корпорацією як солідарним боржником;
- оскаржувані судові акти ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Розгляд касаційної скарги КПСП "Арсенал" здійснено судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи, у відповідності до частини п'ятої статті 301 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, в редакції, чинній з 15.12.2017).
Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до статті 1130 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить закону.  Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників. 
За приписами статті 1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. 
Відповідно до приписів статті 1135 ЦК України під час ведення спільних справ кожний учасник має право діяти від імені всіх учасників, якщо договором простого товариства не встановлено, що ведення справ здійснюється окремими учасниками або спільно всіма учасниками договору простого товариства.
Згідно з частиною другою статті 1138 ЦК України, якщо договір простого товариства пов'язаний із здійсненням його учасниками підприємницької діяльності, учасники відповідають солідарно за всіма спільними зобов'язаннями незалежно від підстав їх виникнення.
Звертаючись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, Корпорація  посилалася на те, що вона перестала бути уповноваженим учасником договору простого товариства та вийшла зі складу учасників спільної діяльності; наразі повноважним представником учасників простого товариства є товариство з обмеженою відповідальністю "НОВА ТОР".
Як встановлено судами попередніх інстанцій, 18.12.2007 між державним підприємством завод "Арсенал", Корпорацією та товариством з обмеженою відповідальністю "Скайнет LTD" укладено договір № 10 простого товариства (спільної діяльності), за умовами якого учасники за цим договором зобов'язалися шляхом  об'єднання зусиль та майна, що належить учасникам на відповідних правах, спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення цілей у сфері розроблення, виготовлення, реалізації, ремонту, модернізації озброєння, військової техніки, військової зброї, а також  здійснення господарської діяльності в інших напрямах та видах, не заборонених законодавством України.
Пунктом 8.5 цього договору визначено, що Корпорація є повноважним представником учасників простого товариства, керує всією спільною діяльністю та здійснює усі необхідні юридичні дії для досягнення поставлених за цим договором цілей.
Тобто умовами зазначеного договору визначено, що ведення справ здійснюється Корпорацією.
У подальшому, між Корпорацією, товариством з обмеженою відповідальністю "Скайнет LTD" та товариством з обмеженою відповідальністю "НОВА ТОР" укладено додаткову угоду № 8 до договору від 18.12.2007, за умовами якої пункти 8.2, 8.5 договору від 18.12.2007 викладено в наступній редакції: "8.2. Поточне керівництво спільною діяльністю за договором і ведення окремого податкового та бухгалтерського обліку доручається ТОВ "НОВА ТОР"; "8.5. ТОВ "НОВА ТОР" є повноважним представником учасників простого товариства, керує всією спільною діяльністю та здійснює усі необхідні юридичні дії для досягнення поставлених за цим договором цілей".
Крім того, 09.03.2016 було укладено додаткову угоду № 9 до договору від 18.12.2007, згідно з пунктом 1 якої Корпорація  виходить зі складу учасників спільної діяльності з отриманням грошової компенсації за частку у спільному майні договору простого товариства в розмірі 17 418 516,29 грн. з припиненням прав, обов'язків (зобов'язань), які виникли на підставі вказаного договору з моменту підписання цієї додаткової угоди.
Згідно з довідкою Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києва від 24.10.2014 про взяття на облік платника податків (форма № 4-ОПП) № 1426550213787 уповноваженою особою договору № 10 від 18.12.2007 є ТОВ "НОВА ТОР".
За приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною п'ятою статті 15 Закону України "Про виконавче провадження", у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Статтею 25 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017) передбачено, що  у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.
Разом із тим згідно з приписами статті 121^4 ГПК України (у редакції, чинній до 15.12.2017), у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за заявою державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони господарський суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Господарські суди попередніх інстанцій, врахувавши наведені положення законодавства, дослідивши обставини та зібрані у справі докази, встановили наявність правових підстав для здійснення заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.
Так, судами встановлено, що Корпорація була повноважним представником учасників простого товариства та до виходу зі складу учасників спільної діяльності здійснювала, зокрема, керівництво поточною діяльністю простого товариства; наразі повноважним представником учасників простого товариства є ТОВ "НОВА ТОР"; посилання у мировій угоді на уповноважену особу простого товариства - Корпорацію  зумовлено виключно специфікою діяльності простого товариства за спірним договором та не покладає на Корпорацію обов'язку одноособово відповідати за невиконання мирової угоди у даній справі.
Ухвалюючи судові рішення у справі, господарські суди попередніх інстанцій зазначили про те, що заміна уповноваженого учасника простого товариства не нівелює обов'язку цього товариства (договір від 18.12.2007 № 10 про спільну діяльність) як боржника з виконання мирової угоди, укладеної у даній справі.
Відповідно до статті 300 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною третьою статті 304 ГПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Відповідно до приписів статті 309 ГПК України у відповідній редакції суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
З огляду на викладене Касаційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишити касаційну скаргу КПСП "Арсенал" без задоволення, а судові акти попередніх інстанцій - без змін, як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У зв'язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судові акти попередніх інстанцій, а також враховуючи, що учасники справи не подавали заяв про розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Керуючись статтями 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу казенного підприємства спеціального приладобудування "Арсенал" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 27.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 у справі   № 910/579/13  - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                 І. Булгакова

Суддя                                                                                                  Б. Львов 

Суддя                                                                                                   В. Селіваненко