Постанова
Іменем України 
03 травня 2018 року
м. Київ
Справа № 682/2982/15-к
Номер провадження в апеляційному суді 11-кп/792/353/17
Провадження № 51 – 2262 км 18
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
 
секретаря судового засідання                          ОСОБА_4 ,
прокурора                                                              ОСОБА_5 ,
потерпілих                                                                          ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
їх представника                                                    адвоката ОСОБА_8 ,
 
розглянув в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12012240080000040 від 03 грудня 2012 року щодо 
 
ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Улашанівка Славутського району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст. 272 ч. 2, ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 1, ст. 27 ч. 4, ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України;
 
ОСОБА_10 , 
 
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Горлівка Нікітовського району Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:  АДРЕСА_2 , 
за ст. 272 ч. 2, ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України;
 
ОСОБА_11 , 
 
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Казань Російської Федерації, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
за ст. 272 ч. 2 КК України,
 
за касаційною скаргою представника цивільного відповідача «Відокремлений підрозділ Хмельницької атомної електростанції державного підприємства національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» - генерального директора ОСОБА_12 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 16 червня 2017 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в частині вирішення цивільного позову. 
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року засуджено:
ОСОБА_9  за ст. 272 ч. 2 КК України  до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно - господарських та організаційно - розпорядчих функцій у галузі атомної енергетики, строком на 3 роки.На підставі ст. 74 ч. 4, ст. 49 ч. 1 п. 2 КК України  ОСОБА_9 звільнено від покарання за ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 1,                     ст. 27 ч. 4, ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України. 
ОСОБА_10  за ст. 272 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно - господарських та організаційно - розпорядчих функцій у галузі атомної енергетики, строком на 3 роки.
ОСОБА_11  за ст. 272 ч. 2 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно - господарських та організаційно - розпорядчих функцій у галузі атомної енергетики, строком на 2 роки.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обрано запобіжний захід  у виді тримання під вартою та взято їх під варту в залі суду.
ОСОБА_11 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вказано рахувати з моменту їх затримання.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 вказано обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.
Стягнуто з відокремленого підрозділу Хмельницька атомна електростанція державного підприємства національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» на користь ОСОБА_6 800 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 20 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 9 000 гривень майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_10 в користь ОСОБА_6 20 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та 9 000 гривень майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_6 10 000 гривень  в рахунок відшкодування моральної шкоди та 4600 гривень майнової шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь держави по 7 125 гривень 23 копійки процесуальних витрат на залучення експертів.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави 3 153 гривень 23 копійки процесуальних витрат на залучення експертів.
Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року  ОСОБА_10 звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України на підставі ст. 49 ч. 1 п. 3 КК України.
Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 11 квітня 2017 року ОСОБА_9 звільнено від відбування основного і додаткового покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2014 році».
З вироку суду вбачається, що кожен із засуджених - ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчинили порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на  підприємстві, будучи особою, яка зобов`язана їх дотримуватись, і це порушення створило загрозу загибелі людей, заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого та спричинило загибель людей, чим  вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст. 272 ч. 2 КК України, за наступних обставин.  
Так, 03 грудня 2012 року начальником комплексної дільниці з палива і реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК "Енергоатом" ОСОБА_9 було організовано проведення робіт з сушки порожнього контейнера ТК-13 (транспортний контейнер-13) зав. № 026 в шахті мийки методом продувки внутрішньої порожнини контейнера азотом без скиду його у спецвентиляцію, які відповідно до пунктів 15, 38 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 року № 15, віднесені до робіт з підвищеною небезпекою. 
Підставою для проведення таких робіт став виданий ОСОБА_9 проміжний  наряд - допуск з підготовки ТК-13, заводський № 026, до завантаження відпрацьованим ядерним паливом до загального наряду з капітального ремонту реакторної установки № 103-11, в якому ці роботи були відсутні. 
У вказаному наряді ОСОБА_9 призначив керівником робіт та допускачем майстра КДПР ОСОБА_10 , виконавцем (производителем) робіт - слюсаря 5 розряду ОСОБА_11 та членів бригади - слюсарів 4-го розряду ОСОБА_14 і         ОСОБА_15 .
Проведення відповідних робіт саме методом підведення азоту для осушки внутрішньої порожнини порожнього контейнера ТК-13 не було передбачено положеннями Методики проведення випробувань на герметичність роз`ємних з`єднань контейнера ТК-13, пунктом 8.2.2.8 якої була передбачена продувка внутрішньої порожнини контейнера з відпрацьованим ядерним паливом азотом з обов`язковим скидом його у систему спецвентиляції, проте у даному випадку проводилося за тимчасовою схемою з реакторного відділення зі скидом азоту з       ТК-13 у шахту мийки замість відводу у спецвентиляцію. 
Використання тимчасової схеми подачі азоту до контейнерів ТК-13 через арматуру      1 ТР20S04 здійснювалось з недотриманням встановленого порядку впровадження тимчасових модифікацій, регламентованого п. 2.28 "Положення про здійснення реконструкції, модернізації та технічного переоснащення ВП ХАЕС» №0.МР.4033.ПЛ-11.
Також, в порушення п. 1.6. Положення про організацію безпечного проведення газонебезпечних робіт №0.ТБ.1067.ПЛ-12 вказані роботи у ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» не були віднесені до газонебезпечних.
Порушення вищевказаних правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою в реакторному відділенні блоку №1 ВП ХАЕС ДП НАЕК "Енергоатом" потягло за собою зменшення вмісту кисню нижче допустимого рівня, необхідного для підтримки життя, в результаті скиду азоту, призначеного для осушки внутрішньої  порожнини ТК-13 зав. № 026, у шахту мийки замість відводу у спецвентиляцію та виконання вказаної газонебезпечної роботи з порушенням вимог Правил безпеки газопостачання України, пунктів 4.10.2, 4.10.21, 5.1.18, 5.1.5, 5.3.1., 5.4.5 Правил безпечної експлуатації тепломеханічного обладнання електростанцій і теплових мереж та пунктів 1.17, 2.10 Положення по організації безпечного проведення газонебезпечних робіт №0.ТБ. 1067.ПЛ-12.
Крім вказаних зазначених загальних порушень вимог та правил щодо проведення робіт з підвищеною небезпекою, кожен із засуджених індивідуально порушив ряд інших правил, виконання яких було покладено на кожного з них індивідуально.
Так, ОСОБА_9 як начальник комплексної дільниці з палива і реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» не дотримався вимог пунктів 3.5.14, 3.6.4, 3.7.1, 3.7.2, 3.7, 3.7.5, 3.7.7, 3.7.12. своєї посадової інструкції №0.ЦР. 872.ИД-11, вимог пунктів 5.1.18, 5.1.3, 5.2.5, 5.2.9 Правил безпечної експлуатації тепломеханічного обладнання електростанцій і теплових мереж, пунктів 1.11.1., 1.11.2.2 Інструкції з охорони праці слюсаря з ремонту ТМУ комплексної дільниці з палива та реактора енергоремонтного підрозділу ХАЕС №0.ЦР.0921.ИО-10, пункту 1.16 Положення з організації безпечного проведення газонебезпечних робіт №0.ТБ. 1067.ПЛ-12, а також окремих вимог Правил безпечної експлуатації тепломеханічного обладнання електростанцій і теплових мереж, пунктів  4.4.2. та 4.10.2. в тому числі. 
ОСОБА_10 як майстер з ремонту 1 групи комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК "Енергоатом" порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, а саме пункти 3.25, 3.7.2, 3.7.3, 3.7.7, 3.7.9, 3.7.12, 3.7.17, 3.7.30, 3.7.36 посадової інструкції №0.ЦР.0754.ИД-11, пункти 4.10.2, 4.10.21, 5.1.4, 5.1.5, 5.1.9, 5.4.5 Правил безпечної експлуатації тепломеханічного обладнання електростанцій і теплових мереж, пункти 1.11.1, 1.11.2.2. Інструкції з охорони праці слюсаря з ремонту РТУ комплексної дільниці з палива та реактору енергоремонтного підрозділу" №0.ЦР.0921.ИО-10, ст. 14 Закону України "Про охорону праці", ст. 139 Кодексу Законів про працю України.
ОСОБА_11 , працюючи на посаді слюсаря з ремонту реакторно-турбінного устаткування 5 розряду комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», будучи призначеним виконавцем робіт (производителем работ) порушив Правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, а саме пункти 1.11.2.1, 1.11.2.2, 2.1.7, 2.3, 3.1, 3.1.1, 3.37, 5,  5.7, 5.8, 5.8.2, 11.2, 19 посадової інструкції № 0.ЦР.0921.ИО-10, пункти 5.1.6, 5.4.5, 5.4.8, 5.5.1 Правил безпечної експлуатації тепломеханічного обладнання електростанцій і теплових мереж, пункти 1.11.1, 1.11.2.2 Інструкції з охорони праці слюсаря з ремонту реакторно-турбінного устаткування комплексної дільниці з палива та реактора  енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» та вимоги   ст. 14 Закону України «Про охорону праці».
Таким чином ОСОБА_9 , працюючи на посаді начальника комплексної дільниці палива і реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК "Енергоатом",      ОСОБА_10 , працюючи на посаді майстра з ремонту 1 групи комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК "Енергоатом",         ОСОБА_11 , працюючи на посаді слюсаря з ремонту реакторно турбінного устаткування 5 розряду комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», будучи призначеним виконавцем робіт, порушили правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що спричинило загибель слюсаря з ремонту реакторного турбінного устаткування комплексної дільниці з палива і реактора 4 розряду ОСОБА_14 .
Крім цього, за вироком суду, висновком комісійної судової інженерно-технічної і в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи № 4663 від 12.11.2013 р встановлено, що бригадою під керівництвом майстра КДПР ОСОБА_10 не дотримано вимоги порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, а також вимог пунктів   15-3, 11.6, 11.7 Технічного опису та Інструкції з експлуатації контейнера ТК-13 1332.00.00.000ТО, пункту 6.1.3 Інструкції щодо організації ядерно-небезпечних робіт з відпрацьованим ядерним паливом на ХАЕС № 0.ЯБ.1270.ІЕ-11, затвердженої генеральним директором 27.04.2011.
З мотивувальної частини вироку вбачається, що з обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 судом  виключено кваліфікуючу ознаку злочину, передбаченого ст. 272 ч. 2 КК України, як вчинення дій на виробництві та заподіяння інших тяжких наслідків як недоведених.
Вироком ОСОБА_9 також засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого  ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України, а саме службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення документів, складання і видачу завідомо неправдивих документів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, а також кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч. 4, ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України, а саме підбурення до вчинення службового підроблення, тобто внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, вчинених за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.
Так, ОСОБА_9 як начальник комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК "Енергоатом", маючи за мету приховати порушення ним правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що мало місце 03.12.2012 року під час їх виконання в реакторному відділенні блоку  № 1 ВП ХАЕС ДП НАЕК "Енергоатом", за попередньою домовленістю та діючи спільно, як група осіб, з майстром з ремонту 1 групи комплексної дільниці з палива та реактора цеху з ремонту тепломеханічного устаткування реакторного відділення енергоремонтного підрозділу ВП ХАЕС ДП НАЕК "Енергоатом" ОСОБА_10 04.12.12 року близько 17-00 год., перебуваючи в приміщенні загального коридору терапевтичного відділення ДЗ СМСЧ № 4 міста Нетішин, підбурив шляхом вмовлянь та погроз підлеглих йому працівників ОСОБА_11 та ОСОБА_15 внести завідомо неправдиві відомості у два примірники незаповненого бланку проміжного наряду - допуску № 15/12-РО до загального наряду допуску № 103- 11, зокрема, поставити у двох примірниках проміжного наряду - допуску № 15/12-РО до загального наряду допуску № 103-11 підписи навпроти своїх прізвищ, а саме: ОСОБА_11 поставити підписи у графі "Производитель работ" та ОСОБА_15 поставити підпис у графі «Подписи членов бригады, которые прошли инструктаж», що насправді не відповідало дійсності. Після цього ОСОБА_9 сам особисто в період часу з 17-00 год. 04.12.12 року по 12-00 год. 05.12.12 року вніс завідомо неправдиві відомості у два примірники проміжного наряду - допуску № 15/12-РО до загального наряду допуску № 103-11, а саме у графу "Наряд выдал: дата" вніс дату та час - 03.12.12 р 07-40, у графу "Разрешение на подготовку робочих мест и на допуск выдал" вніс дату та час 03.12.12 р 07-40, скріпивши їх своїми підписами, що не відповідало дійсності.
Крім того, згідно вироку суду ОСОБА_10 також за вищезазначених обставин вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України. Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 14 березня 2017 року ОСОБА_10  звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України на підставі ст. 49 ч. 1 п. 3 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 16 червня 2017 року вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року щодо ОСОБА_11 в частині призначеного покарання змінено та в частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ОСОБА_9 ,    ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасовано.
Вказано вважати ОСОБА_11 засудженим за ст. 272 ч. 2 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ст. 272 ч. 2 КК України на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2014 році».
Відмовлено в задоволенні позовних вимог потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо стягнення завданої злочином матеріальної та моральної шкоди.  
Скасовано обраний ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В решті вироку суду першої інстанції залишено без зміни.
Цією ж ухвалою апеляційного суду на підставі ст. 72 ч. 5 КК України зараховано ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 14 березня по 16 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про звільнення його від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» залишено без розгляду та роз`яснено, що це не позбавляє його права повторно звернутися із таким клопотанням в порядку виконання вироку.
Потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 роз`яснено, що вони вправі звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення збитків спричинених злочином в порядку цивільного судочинства на умовах та підставах встановлених законом.     
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник цивільного відповідача «Відокремлений підрозділ Хмельницької атомної електростанції державного підприємства національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» - генеральний директор ОСОБА_12 просить скасувати вирок та ухвалу в частині вирішення цивільного позову щодо стягнення з ВП Хмельницька атомна електростанція ДП НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_6 800 000 гривень, призначивши в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції. Обґрунтовує свої вимоги тим, що обставина проживання потерпілою ОСОБА_6 із ОСОБА_14 не доведена, а розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 800 000 гривень є занадто великим та належним чином не обґрунтованим. Вважає, що вирок та ухвала в цій частині є немотивованими та ухвалені без врахування вимог ст. 213 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1168 ЦК України.  
Позиції учасників судового провадження 
Потерпілі та їх представник у судовому засіданні заперечували проти касаційної скарги, вважали її необґрунтованою та просили залишити її без задоволення.
Прокурор у судовому засіданні вважала касаційну скаргу необґрунтованою і просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду 
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,      ОСОБА_11   та правильність кваліфікації дій за ст. 272 ч. 2, ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 1, ст. 27 ч. 4, ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 1 КК України у касаційній скарзі не оскаржуються та відповідно до пункту 9 частини 1 статті 425 КПК України вирок та ухвала переглядаються у частині, що стосується вирішення цивільного позову  ОСОБА_6 до відокремленого підрозділу Хмельницька атомна електростанція державного підприємства національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом».
Доводи касаційної скарги про неправильне вирішення судом першої інстанції цивільного позову, внаслідок чого з ВП Хмельницька атомна електростанція ДП НАЕК «Енергоатом» на користь ОСОБА_6 було стягнуто суму, яка є завищеною і такою, що визначена без належного врахування дійсних обставин справи, не відповідають встановленим судами фактичним обставинам справи з огляду на наступне.  
Відповідно до ст. 129 ч. 1, ст. 374 ч. 3 п. 2 абз. 7 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, про що у вироку зазначаються відповідні підстави. 
Відповідно до вимог ст. 128 ч. 5 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 23 ЦК України суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення. 
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. 
При цьому розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. 
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Таким чином, указана норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Відповідно до положень ст. 1168 ч. 2 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. 
Відповідно до ст. 1172 ч. 1 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. 
Врахувавши такі вимоги закону, судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що моральну шкоду потерпілій   ОСОБА_6 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_14 , відповідно до вищезазначених норм закону повинен відшкодовувати цивільний відповідач Відокремлений підрозділ Хмельницької атомної електростанції державного підприємства національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом», працівниками якого завдано шкоду під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків потерпілій ОСОБА_6 . 
Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд першої інстанції, обґрунтовано врахував ступінь моральних страждань потерпілої, характер вини ВП ХАЕС, як заподіювача шкоди, вимоги розумності і справедливості та вважав за можливе стягнути в користь ОСОБА_6 800 000 гривень в рахунок відшкодування завданої їй злочином моральної шкоди.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок суду за апеляційною скаргою цивільного відповідача ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», перевірив її доводи, частина доводів якої аналогічна доводам касаційної скарги, та погодився із прийнятим рішенням в частині вирішення вказаного цивільного позову, зазначивши, що      ОСОБА_6 є належним позивачем, і не знайшов підстав для відмови у його задоволенні чи зменшенні суми відшкодування.
Обґрунтовуючи своє рішення апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_6 є матір`ю загиблого ОСОБА_14 , і вказана обставинажодним учасником кримінального провадження, в тому числі ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» і її представником, не оспорювалась, та вона відповідно до ст. 1168 ч. 2 ЦПК України має право на таке відшкодування без умови встановлення обставини обов`язкового її проживання однією сім`єю із загиблим ОСОБА_14 . 
Вказав апеляційний суд і про те, що  рішенням Нетішинського міського суду, яке набрало законної сили 11 липня 2013 року, повністю підтверджуються обставини проживання однією сім`єю родиною ОСОБА_16 , в тому числі потерпілою  ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , що залишилось поза увагою представника цивільного відповідача.
Щодо розміру відшкодування, то апеляційний суд, окрім іншого, зазначив, що сума моральної шкоди розмірі 800 000 гривень за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину у вигляді смерті молодої людини, фізичний та моральний стан потерпілої ОСОБА_6 , є достатньою сатисфакцією.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Вирок суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 до ВП ХАЕС державного підприємства національної атомної енергогенеруючої компанії «Енергоатом» узгоджується з принципом розумності, виваженості та справедливості, відповідає характеру та обсягу моральних страждань потерпілої ОСОБА_6 , встановлених судом при дослідженні всіх обставин справи.
Щодо доводів касаційної скарги про те, що судами при вирішенні вказаного цивільного позову не було враховано обставину потрапляння ОСОБА_14 до шахти мийки, де був встановлений ТК-13 № 026, без відповідного розпорядження керівника, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказана обставина була досліджена судом першої інстанції та відображена у вироку суду. Вказана обставина відноситься до фактичних обставин справи та не впливає на вирішення питання щодо відшкодування моральної шкоди за цивільним позовом в межах кримінального провадження, оскільки вирішення вказаного питання, за умови встановлення належності позивача, стосується негативних наслідків, яких зазнала особа (позивач) внаслідок злочину, а не фактичних обставин справи, а тому відповідно до пункту 9 частини 1 статті 425 КПК України не може бути предметом перегляду касаційного суду. 
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги представника цивільного відповідача, скасування вироку та ухвали в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 до ВП Хмельницька атомна електростанція ДП НАЕК «Енергоатом» та призначення в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції колегія суддів не знаходить. 
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд
ухвалив:
Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 16 червня 2017 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,  ОСОБА_11 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_6 до ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» залишити без зміни, а касаційну скаргу представника цивільного відповідача ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» - генерального директора           ОСОБА_12 – без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1 | ОСОБА_2 | ОСОБА_3