ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року 
м. Київ
Справа №  914/2253/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Стратієнко Л.В.,
судді: Баранець О.М., Ткач І.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз"

на ухвалу Господарського суду Львівської області 
(суддя - Бортник О.Ю.)
від 06.11.2017,
та постанову Львівського апеляційного господарського суду
(головуючий - Якімець Г.Г., судді - Бонк Т.Б., Матущак О.І.)
від 11.12.2017,

за позовом  товариства з обмеженою відповідальністю "Геос - Львів",
до  публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз",
про визнання протиправним та скасування рішення від 29.09.2017 про задоволення акту про порушення №002418 від 11.09.2017 та застосування оперативно - господарської санкції,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Геос-Львів" 01.11.2017 звернулось до Господарського суду Львівської області з заявою від 30.10.2017 про забезпечення позову.
Заява обґрунтована тим, що ТОВ "Геос-Львів" оспорює рішення відповідача від 29 вересня 2017 року про задоволення акту про порушення № 002418 від 11.09.2017, яким ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" застосовано оперативно-господарські санкції до заявника шляхом донарахування заявнику необлікованого (донарахованого) об'єму природного газу за період з 14:00 11.09.2016 по 14:00 11.09.2017 на суму 20 157 451,09 грн. ТОВ "Геос-Львів" зазначав, що  надісланим відповідачем   на його адресу повідомленням про припинення (обмеження) газопостачання № 000256811 від 19.10.2017,      його зобов'язано самостійно відключити від газових мереж газоспоживання до 06.11.2017, та зазначено, що у випадку невиконання цієї вимоги, транспортування газу буде    припинено (обмежено) в примусовому порядку.

Незважаючи на   односторонній   порядок нарахування вказаної суми та наявність    позивача  права  на судове     оскарження    таких  дій  відповідача, ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" вважає вартість донарахованого газу на суму 20 157 451,09 грн заборгованістю. Оскільки існує спір щодо законності наведених вище дій відповідача, ТОВ "Геос-Львів" вважає, що загроза припинення      відповідачем газопостачання є реальною. Припинення газопостачання призведе      до блокування роботи підприємства, повного припинення виробництва з перериванням виробничого циклу та неминучим псуванням сировини, невідворотних   соціальних наслідків у вигляді             скорочення оплати праці більш, ніж 30-ти працівників, у зв'язку із простоєм та їх подальшим звільненням.   Припинення чи обмеження відповідачем газопостачання позивача, як форма реалізації відповідачем оскаржуваного рішення, нівелює право позивача на оскарження такого рішення у судовому порядку, звівши нанівець намагання заявника із захисту своїх прав на безперешкодне здійснення господарської діяльності, призведене   до невідворотних наслідків, які неможливо буде усунути при виконанні рішення суду у даній справі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06 листопада 2017 року задоволено заяву ТОВ "Геос-Львів" про забезпечення позову, а саме: заборонено ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", у тому числі будь-яким його: структурним підрозділам, відділенням, службам, посадовим особам, працівникам, представникам тощо, вчиняти будь-які дії, що спрямовані на обмеження чи припинення постачання (транспортування, подачі, розподілу) природного газу ТОВ "Геос-Львів" на підставі прийнятого ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" рішення від 29.09.2017 про задоволення акту про порушення №002418 від 11.09.2017 та донарахування ТОВ "Геос-Львів" об'єму природного газу на суму 20 157 451,09 грн та/або у зв'язку з наявністю у ТОВ "Геос-Львів" 20 157 451,09 грн заборгованості, вказаної у акті-розрахунку від 29.09.2017 та/або повідомленні про припинення (обмеження) газопостачання №000256811 від 19 жовтня 2017 року.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що з огляду на надіслання відповідачем повідомлення № 000256811 від 19.10.2017, загроза припинення (обмеження) газопостачання позивачу за первісним позовом є реальною. Припинення чи обмеження газопостачання утруднить або ж може зробити неможливим виконання рішення суду у справі в разі задоволення позову, оскільки зведе нанівець дії позивача по захисту своїх прав на безперешкодне здійснення господарської діяльності. Ця діяльність припиниться як така в зв'язку з припиненням чи обмеженням газопостачання, тоді як позов подано ТОВ "Геос-Львів" з метою захисту його права на безперешкодне здійснення господарської діяльності.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.11.2017 залишено без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що апеляційний суд також погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вжиття судом заходів забезпечення позову, про які йдеться у заяві ТОВ "Геос-Львів" не спричинює для ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" негативних майнових наслідків, не позбавляє його права на підприємницьку діяльність, отримання доходів, не перешкоджає йому займатись господарською діяльність та в установленому законом порядку звертатись за стягненням заборгованості із свого контрагента. Наведене забезпечує збалансованість інтересів сторін у справі і не суперечить критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності.

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" звернулось з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області 06.11.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2017, а заяву про забезпечення позову залишити без задоволення. 

Підставами для скасування судових рішень відповідач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції, зокрема ст.ст. 66, 67 ГПК України (в редакції до 15.12.2017), п. 1 глави 7 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем. 

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, дійшовши висновку про задоволення вищезазначеної заяви, не з'ясував та не навів в ухвалі обґрунтування яким чином невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу до вирішення справи по суті вчиняти дії з припинення чи обмеження подачі (транспортування, постачання) природного газу може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду в разі його задоволення. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. На думку скаржника, заборона ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" припиняти газопостачання споживачу є втручання у господарську діяльність та порушенням законних прав, закріплених Кодексом газорозподільних мереж.

Позивач подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає, що постанова апеляційного суду та ухвала місцевого суду прийняті із дотриманням вимог матеріального і процесуального права та просить залишити без змін вказані судові рішення. Обґрунтовує відзив аналогічними аргументами, на які посилався при поданні заяви про забезпечення. Посилається на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 16.02.2018 у справі № 914/766/17 у подібних правовідносинах. 

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2017 працівниками ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" складено акт-розрахунок про нарахування ТОВ "Геос-Львів" 20 157 451,09 грн вартості донарахованого об'єму природного газу на підставі акту про порушення від 11.09.2017.

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" надіслало ТОВ "Геос-Львів", у зв'язку з донарахуванням 20 157 451,09 грн заборгованості по акту-розрахунку від 29.09.2017, повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання від 19.10.2017 за №000256811.

Предметом позову є визнання недійсним акту-розрахунку від 29.09.2017 та скасування оперативно-господарської санкції. 

Позивачем у справі оспорюється законність, обґрунтованість та правомірність складення акту-розрахунку, яким донараховано заборгованість як оперативно-господарську санкцію, з мотивів втручання в роботу ЗВТ.

Як вбачається з довідки позивача №03/11-17/1 від 03 листопада 2017 року, останній використовує у технологічному процесі виробництва пару та гарячу воду, яка утворюється за допомогою парового газового котла та газових водогрійних котлів. Разом з тим, гарячою водою позивач зобов'язаний забезпечити працівників шкіряного виробництва у зв'язку з використанням в технологічному процесі хімічних матеріалів згідно Правил охорони праці для працівників шкіряного виробництва, затверджених наказом Державного комітету з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду №136 від 19.06.2007 року.

Господарськими судами встановлено, що виробнича діяльність ТОВ "Геос-Львів" здійснюється на виконання договорів на переробку шкірсировини №0201-1 від 01.02.2017, №0620-1 від 20.06.2017, №0619-1 від 19.06.2017, №0112-1 від 12.01.2017, №0104-1 від 04.01.2017, №0103-1 від 03.01.2017 щодо переробки шкірсировини, а їх виконання пов'язане з дотриманням технологічного процесу з безперервним циклом, при цьому, об'єми споживання природного газу, який використовується в процесі переробки, є досить значним, що підтверджується      відповідними актами передачі-прийому природного газу за попередні періоди.

Враховуючи наведене, припинення чи обмеження газопостачання на підставі рішення відповідача, яке оскаржується позивачем та підлягає перевірці судом у даній справі, може призвести до блокування роботи підприємства-позивача, повного припинення виробництва з перериванням виробничого циклу та псування сировини.

Предмет позову у даній справі та обраний позивачем захід забезпечення позову є взаємопов'язаними, зокрема, розрахована відповідачем за первісним позовом заборгованість в оспорюваному акті-розрахунку стала підставою для надіслання позивачу за первісним позовом повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання. 

Реалізація такого припису до моменту перевірки законності підстави його виникнення (акту-розрахунку) може призвести до порушень прав позивача. Відповідно, як правильно зазначено судом першої інстанції, у разі задоволення позову про визнання недійсним акту-розрахунку, без забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які дії, що спрямовані на обмеження чи припинення газопостачання ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", сам по собі судовий захист втратить ефективність та цінність з точки зору захисту порушеного права та інтересу, тоді як первісний позов подано ТОВ "Геос-Львів" з метою захисту його права на безперешкодне здійснення господарської діяльності.

Відповідно до норм п. 1 глави 7 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕП №2494 від 30.09.2015, Порядку пооб'єктного припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2006 року №1687, відповідач за несплату заборгованості має право самостійно припинити (обмежити) позивачу газопостачання в примусовому порядку.

З огляду на вищенаведене та надіслання відповідачем за первісним позовом повідомлення від 19.10.2017 за №000256811 та рахунку на оплату № 000256811 від 19.10.2017, загроза припинення (обмеження) газопостачання позивачу за первісним позовом є реальною. 

Статтею 66 Господарського процесуального кодексу України (у редакції до 15.12.2017), передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. 

За змістом статті 67 Господарського процесуального кодексу України (у редакції до 15.12.2017) позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України (у редакції до 15.12.2017), обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем надіслано позивачу повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання від 19.10.2017 № 000256811 у зв'язку із заборгованістю ТОВ "Геос-Львів" перед ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" в сумі 20 157 451,09 грн, в якому попередив позивача про те, що його зобов'язано самостійно відключити від газових мереж газоспоживання до 06.11.2017, та зазначено, що у випадку невиконання цієї вимоги,    транспортування газу буде    припинено (обмежено) в примусовому порядку.

Оскільки існує спір щодо законності самої оперативно-господарської санкції, і спір переданий на вирішення в судовому порядку, то до моменту вирішення спору, встановлення законності санкції, припинення газопостачання як результат оскаржуваної санкції може призвести до суттєвого порушення прав позивача, нанесення йому значних збитків та витрат для відновлення газопостачання. У разі задоволення позову, сам по собі судовий захист втратить ефективність та цінність з точки зору захисту порушеного права та інтересу. 

Вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу припиняти (обмежувати) газопостачання жодним чином не обмежить права та законні інтереси відповідача, зазначений захід забезпечення позову має тимчасовий характер та не позбавляє відповідача його конституційних прав на підприємницьку діяльність, отримання доходів, а також не перешкоджає займатись господарською діяльністю як такою взагалі. Вищенаведене, забезпечує збереження балансу інтересів сторін, а вжиття заходів забезпечення позову узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Викладене свідчить обґрунтоване застосування судами попередніх інстанцій вимог статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017) щодо обрання заходів до забезпечення позову.

Аргумент касаційної скарги про те, що вжиття судом саме такого заходу забезпечення позову суперечить Кодексу газорозподільних систем, відповідно до положень якого відповідач має право припинити/обмежити газопостачання на об'єкт споживача, у випадку, зокрема, визнання у встановленому порядку аварійним стану газорозподільної системи та/або ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру та проведення ремонтно-відновлювальних робіт, відхиляється Верховним Судом оскільки, ухвалою місцевого суду від 06.11.2017 відповідачу заборонено вчиняти дії, що спрямовані на обмеження чи припинення постачання (транспортування, подачі, розподілу) природного газу позивача, лише з підстави прийнятого відповідачем рішення від 29.09.2017 та/або, у зв'язку з наявністю у позивача заборгованості в розмірі 20 157 451,09 грн, передбаченої актом-розрахунком від 29.09.2017 та/або повідомленні №000256811 від 19 жовтня 2017 року про припинення (обмеження) газопостачання, оскарження яких є предметом позову у даній справі, 

Вжиття судом вказаного заходу забезпечення позову не свідчить про втручання у господарську діяльність відповідача, оскільки останньому не заборонено відключення (обмеження) газопостачання позивача з інших підстав, що не передбачені ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.11.2017.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків господарських судів. За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції та ухвала першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з ст. 129  ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз".  

Керуючись п. 13 ст. 8, ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.11.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 у справі за № 914/2253/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                     Л. Стратієнко

Судді                                                                                                  О. Баранець

                                                                                                І. Ткач