ПОСТАНОВА
Іменем України

13 березня 2018 року 
Київ
справа №805/2655/17-а
адміністративне провадження №К/9901/13171/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року (суддя Галатіна О.О.) та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року (судді: Сіваченко І.В. (головуючий), Шишов О.О., Чебанов О.О.) у справі № 805/2655/17-а за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про  визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0003524000 від 02.09.2016 на суму 34  000,00 грн,

УСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_2) звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - відповідач, контролюючий орган) про  визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення №0003524000 від 02.09.2016 на суму 34  000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що всупереч норм діючого законодавства України посадовими особами Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області була проведена перевірка з питань     дотримання податкового законодавства та складено акт перевірки     №4094/05-22-40-0-9-1-2791819276 від 22.082016, на підставі якого прийнято податкове повідомлення - рішення №0003524000 від 02.09.2016 за ст. 15  Закону України «Про Державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995 (далі - Закон України № 481/95-ВР)    в розмірі                    34 000,00 грн. Також зазначив, що до об'єкта який перевірявся (магазин «ІНФОРМАЦІЯ_2», адреса: АДРЕСА_1) позивач не має та не мав ніякої причетності та за вказаною адресою не здійснював торгівлю 19 серпня 2016 року. 
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року, у задоволені позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивачем не було надано жодних підтверджуючих доказів того, що він 19.08.2016 не здійснював торгівлю в магазині  «ІНФОРМАЦІЯ_2», що позивач не перебуває в трудових відносинах з ОСОБА_5, а також інших доказів на спростування зазначених обставин, тоді як контролюючий орган діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України.
Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року та прийняти нове рішення, яким позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити. У касаційній скарзі позивач посилається на необґрунтованість спірних судових рішень, необ'єктивний аналіз обставин справи, незаконність дій Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області в організації та проведенні перевірки та винесення контролюючим органом на підставі цієї перевірки оскаржуваного податкового повідомлення рішення, а також на те, що судами невірно оцінено подані докази, що у своїй сукупності призвело до порушень судами норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень.
Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до пункту 1 частини першої  статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України  (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що посадовими особами Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області на підставі наказу № 464 від 18.08.2016 та направлень на перевірку № 000123, № 000122 від 18.08.2016 було проведено фактичну перевірку магазину  «ІНФОРМАЦІЯ_2», розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2, з питань дотримання суб'єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими для виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами.
ФОП ОСОБА_2 зареєстрований в якості фізичної особи  підприємця (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_2), відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань позивач обрав такі види діяльності: 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 47.21 роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах, 47.29 роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах, 47.52 роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах, 47.59 роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах.
За результатами перевірки відповідачем 22.08.2016 складено акт                                   № 4094/05-22-40-0-9-1-2791819276, яким встановлені порушення позивачем вимог  ст. 15 Закону України № 481/95-ВР в частині роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000,00 грн.; роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності ліцензії - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17 000,00 грн. У зв'язку з виявленими порушеннями, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0003524000 від 02.09.2016, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за кодом платежу 3021081103 на суму 34  000,00 грн.
Відповідно до п.  75.1  ст.  75 Податкового кодексу України  (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з положеннями пп.  80.2.5  п.  80.2  ст.  80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Відповідно до підпункту  75.1.3  пункту  75.1  статті  75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до пункту  80.2  статті  80 ПК України  фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки. Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (п.  80.1  ст.  80 ПК України).
Згідно з п.80.4  ст.80 ПК України  перед початком фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту  20.1.9     пункту  20.1  статті  20цього  Кодексу  може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Пунктом  80.5  статті  80 ПК України  встановлено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із  статтею 81 цього Кодексу.
Відповідно до п.  80.7  ст.  80 ПК України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб'єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що зазначена перевірка була проведена згідно з положеннями п.  81.1  статті  81 ПК України, у присутності продавця ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_3), яку було ознайомлено з направленнями № 000123, № 000122 від 18.08.2016 на проведення перевірки та надано копію наказу № 464 від 18.08.2016, про що свідчить розписка з її підписом. Після закінчення перевірки та ознайомлення з актом, продавець ОСОБА_5 відмовилась від його підписання та отримання, що зафіксовано у акті № 183/40-0 від 22.08.2016.
Згідно висновків акту перевірки №4094/05-22-40-0-9-1-2791819276 від 22.08.2016 встановлені наступні порушення: ст. 15 Закону України № 481/95-ВР  в частині здійснення реалізації в магазині  «ІНФОРМАЦІЯ_2»  алкогольних напоїв, пляшки вина  «Мікадо»  та тютюнових виробів, пачки цигарок  «Rothmans»  без наявності відповідних ліцензій на право реалізації тютюнових та алкогольних виробів. 
Також наявний договір оренди нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1, який укладений між власником (орендодавецем) приміщення ОСОБА_6 та орендатором ОСОБА_2, предметом якого є передача орендарю торгової площі 74 кв.м., що підтверджується розпискою, яка підписана позивачем.
Крім того, під час судового розгляду справи судом першої інстанції у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України було допитано в якості свідка ОСОБА_8, який у своїх поясненнях зазначив, що в день перевірки магазин  «ІНФОРМАЦІЯ_2»  працював у штатному режимі, а під час перевірки у магазині знаходилася продавець, яка відмовилася від надання відповідних документів.
Тоді як позивачем не було надано до судів першої та апеляційної інстанцій підтверджуючих доказів того, що ним 19.08.2016 не здійснювалась торгівля в магазині  «ІНФОРМАЦІЯ_2», що позивач не перебуває в трудових відносинах з ОСОБА_5, а також інших доказів на спростування зазначених обставин.
Відповідно до  ст. 15 Закону України № 481/95-ВР  контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього  Закону  здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до  ПК України.
Згідно п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17   Закону України «Про Державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» № 481/95-ВР від 19.12.1995,  затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2003, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є: акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства; результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта підприємницької діяльності, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Згідно із п.п.191.1.4 п.191.1  ст.191 ПК України  визначено, що функцією контролюючих органів є, зокрема, здійснення контролю за встановленим законом порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), порядку розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону та здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів.
Враховуючи зазначене та встановлені обставини справи, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що контролюючим органом в межах повноважень, наданих йому Законами України, та у відповідності до них було прийнято податкове повідомлення - рішення №0003524000 від 02.09.2016 за ст. 15  Закону України «Про Державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР від 19.12.1995  в розмірі 34  000,00 грн., тоді як позивач не надав жодних доказів неправомірності дій контролюючих органів.
Відповідно до пункту 1 частини першої статі 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статі 350 Кодексу адміністративного судочинства України).
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року у справі № 805/2655/17-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
Р.Ф. Ханова,
Судді Верховного Суду