Постанова
Іменем  України
 
16 квітня 2018 року
м. Київ
 
справа № 237/421/17-ц
провадження № 61-7736св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі: Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , Моторне (транспортне) страхове бюро України,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 липня 2017 року у складі судді Ліпчанського С. М. та рішення апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Дундар І. О., Новосядлової В. М., Хейло Я. В.,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі – МТСБУ) про відшкодування шкоди, завданої злочином. 
Позовна заява мотивована тим, що 05 лютого 2016 року ОСОБА_2 на автомобілі УРАЛ 4320 військовий номерний знак НОМЕР_2 , який належить Військовій частині НОМЕР_1 зіткнувся з автомобілем КІА РІО, під керуванням її чоловіка ОСОБА_3 , внаслідок чого чоловік помер. Вироком Мар`їнського районного суду від 02 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого статтею 415 КК України. Матеріальна шкода від ДТП складається з витрат на поховання в сумі 23 844,09 грн та вартості пошкодженого автомобіля в сумі 280 024,06 грн, які просила стягнути солідарно з Військової частини НОМЕР_1 , МТСБУ та ОСОБА_2 . Крім того, просила стягнути з ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 400 000 грн та судові витрати в розмірі 10 000 грн, з МТСБУ – на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.
Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану смертю чоловіка, ОСОБА_3 , 400 000,00 грн.
Стягнуто солідарно з військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 та МТСБУ на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану неправомірними діями ОСОБА_2 , 50 000,00 грн. 
Стягнуто солідарно з військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 та МТСБУ на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану неправомірними діями ОСОБА_2 , 253 868,15 грн.
Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану смертю чоловіка, ОСОБА_3 , 100 000,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 10 000,00 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що стягуючи солідарно з Військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 та МТСБУ на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану неправомірними діями ОСОБА_2 , 50 000 грн. та 253 868,15 грн. та моральну шкоду з МТСБУ, суд виходив з положень статтей 1166, 1167, 1187, 1191, 1201 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», пункту 23.1 статті 23, пункту 30.2 статті 30, пункту 28.2.1 статті 38, пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу в частині солідарного стягнення матеріальної шкоди, а МТСБУ подало скаргу в частині позовних вимог до їх установи.
Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди та судових витрат не оскаржувалося, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалося.
Рішенням апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 року апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та МТСБУ задоволено частково. 
Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 липня 2017 року скасовано в частині солідарного стягнення з Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та МТСБУ відшкодування матеріальної шкоди та стягнення з МТСБУ відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 49 000,00 грн та моральної шкоди в розмірі 16 536,00 грн.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 231 024,06 грн.
Залишки транспортного засобу автомобіль КІА РІО реєстраційний номер НОМЕР_4 передати Військовій частині НОМЕР_1 . 
Вирішено питання про стягнення судового збору.
У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено. 
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що позивач має право вимоги відшкодування спричиненої шкоди за пошкоджене майно, яке входить до спадкової маси. Виходячи з мотивувальної частини висновку, ринкова вартість автомобіля – це фактично його вартість до ДТП. Залишки пошкодженого автомобіля знаходяться у військовій частині НОМЕР_1 . Стягуючи з МТСБУ матеріальну шкоду, спричинену майну, суд апеляційної інстанції виходив з положень статтей 9, 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2017 року, МТСБУ просить скасувати рішення Мар`ївського районного суду Донецької області від 10 липня 2017 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову щодо МТСБУ.
Касаційна скарга мотивована тим, що відносини між потерпілими особами та МТСБУ виникають із моменту звернення потерпілої особи до МТСБУ, оскільки позивач не зверталася до МТСБУ, не подавала заяви на виплату, то ніяких відносин між МТСБУ та позивачем не виникало, тому позовні вимоги до МТСБУ є безпідставними. Крім того, позивачем не надано доказів щодо вартості пошкодженого автомобіля КІА РІО державний номер НОМЕР_4 після ДТП (вартості залишків автомобіля). Позивач не надала доказів завдання їй матеріальної шкоди. Відшкодування потерпілому моральної шкоди відшкодовується лише при завданні останньому шкоди здоров`ю, однак позивачу не завдано такої шкоди. Розмір моральної шкоди не може перевищувати 5-ти відсотків від страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Отже, позивачем не доведено обставин, які підтверджують правомірність позовних вимог до МТСБУ. 
Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
13 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Із матеріалів справи вбачається, що 05 лютого 2016 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки УРАЛ 4320, військовий номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі Тимирівка – Велика Новосілка – Курахове – Мар`їнка, виїхав на зустрічну смугу руху дороги, внаслідок чого відбулось зіткнення з легковим автомобілем марки КІА РІО державний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_3 , що спричинило загибель потерпілого.
Згідно реєстраційних даних транспортного засобу автомобіль марки УРАЛ 4320 реєстраційний номер НОМЕР_2 належить Військовій частині НОМЕР_1 .
ДТП сталася під час виконання ОСОБА_2 трудових обов`язків, тому відповідальність за завдану шкоду, повинна нести Військова частина НОМЕР_1 , оскільки вказана військова частина була його місцем проходження військової служби.
Встановлено, що власник транспортного засобу, водій якого винний у ДТП, свою цивільно-правову відповідальність не застрахував.
Отже, страховий випадок стався 05 лютого 2016 року.
ОСОБА_1 з повідомленням та заявою до МТСБУ не зверталась.
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IVпередбачено випадки, коли потерпілі мають можливість отримання відшкодування шкоди від МТСБ України.
За змістом статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч грн на одного потерпілого; ст. 12.1 - розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.
Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що з МТСБУ на користь позивача належить стягнути матеріальну шкоду, спричинену пошкодженням майна, в сумі 49 000,00 грн (50 000 – 2% х 50 000).
На підставі статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
На підставі статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; ст. 29 - у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, детально регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».
Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (в порядку часткової відповідальності).
Виходячи зі статті 27.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди; 27.3 страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами, 27.5 - відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати.
Згідно із статтею 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення відшкодування матеріальної та моральної шкоди, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що обов`язок із виплати страхового відшкодування позивачу в розмірі, передбаченому статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», покладається на МТСБУ, оскільки власник транспортного засобу, яким було спричинено шкоду, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Наведені в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, на підставі достатньо повно встановлених обставин справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції яке скасовано в частині рішенням апеляційної інстанції, – без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2016 року зупинено виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення касаційного провадження.
Враховуючи те, що касаційна скарга МТСБУ підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України, Верховний Суд поновлює виконання рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 липня 2017 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 року. 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ :
Касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.
Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 липня 2017 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 року в його незміненій частині залишити без змін. 
Поновити виконання рішення Мар`їнського районного суду районного суду Донецької області від 10 липня 2017 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 25 жовтня 2017 року.
Постанова оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                            В. П. Курило
 
В. М. Коротун
 
М. Є. Червинська