Постанова                                             
Іменем  України
 
28 березня 2018 року
м. Київ
 
справа № 761/21786/15-ц
 
провадження № 61-2094св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,
представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, 
відповідачі: ОСОБА_5, товариство з обмеженою відповідальністю «Акрополіс Реаліті Груп», товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт Менеджмент Груп», публічне акціонерне товариство банк «Контракт», 
представник товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Менеджмент Груп» - Матюшко ВадимВолодимирович, 
представники публічного акціонерного товариства банку «Контракт» - Брагінський ПавлоОлександрович, Ільїнова Інна Володимирівна, Шкурко Віктор Михайлович, БашаровВіталій Євгенович, 
                            
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства банк «Контракт» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства банк «Контракт» Шкурка Віктора Михайловича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва у складі судді              Волошина В. О. від 13 травня 2016 року та рішення апеляційного суду                     м. Києва у складі колегії суддів: Усика Г. І., Пікуль А. А., Ратнікової В. М.                  від 30 серпня 2016 року 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У серпні 2015 року ПАТ «Неос Банк», правонаступником якого в справі є  ТОВ «Кредитні ініціативи», звернулось до суду з позовом, уточнивши його, до ОСОБА_5, ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп», ТОВ «Еліт Менеджмент Груп», ПАТ «Банк «Контракт» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором. 
Позовна заява мотивована тим, що 22 січня 2008 року АБ «Автозазбанк» і ОСОБА_5 уклали кредитний договір, за умовами якого банк відкривав ОСОБА_5 кредитну лінію на поточні потреби в розмірі 16млн грн строком з 22 січня 2008 року по 19 січня 2018 року зі сплатою 19 % річних за користування кредитом. 
На забезпечення зобов'язань за зазначеним кредитним договором                    10 жовтня 2008 року позивач і ОСОБА_5 уклали наступні іпотечні договори, а саме:
- іпотечний договір від 10 жовтня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Петровою С. М., за яким була передана група приміщень № 103 (у літ. «А»), а саме нежилі приміщення загальною площею 270,8 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;
- іпотечний договір від 10 жовтня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Петровою С. М., за яким була передана група приміщень № 97 (у літ. «А»), а саме нежилі приміщення загальною площею 250,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;
- іпотечний договір від 10 жовтня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Петровою С. М., за яким була передана група приміщень № 100 (у літ. «А»), а саме нежилі приміщення загальною площею 235,4 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.
У подальшому АБ «Автозазбанк» був реорганізований у ВАТ «Банк Кіпру», правонаступником якого було ПАТ «Банк Кіпру». Згодом правонаступником ПАТ «Банк Кіпру» стало ПАТ «Неос Банк». 
ОСОБА_5 розпочав реконструкцію зазначеного нерухомого майна, яке було ним передано в іпотеку, без згоди банку. Після закінчення будівельних робіт він звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом про визнання за ним права власності на іпотечне майно.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого 2009 року в справі № 2-873/09 позов ОСОБА_5 було задоволено частково. Визнано за ОСОБА_5 право власності на групу приміщень № 107 загальною площею 249,0 кв. м, № 105 загальною площею 234,0 кв. м та №106 загальною площею 269,0 кв. м на АДРЕСА_1, що були виділені з іпотечного майна. 
Після ухвалення зазначеного рішення суду без згоди позивача ОСОБА_5 відчужив іпотечне майно, яке вже мало нову нумерацію груп приміщень і було зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно як новостворений об'єкт без жодних обмежень. 
Так, 23 лютого 2011 року ОСОБА_5 і ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп» уклали договори купівлі-продажу групи нежилих приміщень, а саме: групи нежилих приміщень № 105 у літ. «А» на АДРЕСА_1 загальною площею 234,0 кв. м; групи нежилих приміщень № 106 у літ «А» за вказаного адресою загальною площею 269,0 кв. м; № 107 у літ «А» за зазначеною адресою загальною площею 249,0 кв. м.
9 березня 2011 року ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп» і ТОВ «Еліт Менджемент Груп» уклали договори купівлі-продажу вказаних груп нежилих приміщень № 105-107.
24 травня 2013 року ТОВ «Еліт Менджемент Груп» та ПАТ банк «Контракт» уклали договори про задоволення вимог іпотекодержателя, за якими було передано право власності на групи зазначених нежилих приміщень № 105-107 у літ. «А» на АДРЕСА_1.
Таким чином, останнім набувачем зазначених приміщень є ПАТ банк «Контракт».
Однак у рішенні апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2011 року в указаній справі зазначено, що Святошинський районний суд м. Києва в рішенні від 23 лютого 2009 року залишив поза увагою той факт, що            ОСОБА_5 порушив умови іпотечного договору, не отримавши письмової згоди банку на відчуження предмету іпотеки і не надавши банку відомостей про зміни, які відбулися з предметами іпотеки, здійснив відчуження іпотечного майна за вказаними договорами купівлі-продажу.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року позов ПАТ «Кредитні ініціативи» задоволено.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 10 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ПетровоюС. М., на групу нежитлових приміщень № 103 у літ. «А» загальною площею 1,8 кв. м та на групу нежитлових приміщень № 106 в літ. «А» загальною площею                269,0 кв. м, розташованих на АДРЕСА_1 у м. Києві з початковою ціною їх реалізації відповідно 18 тис. 225 грн 31 коп. та 2 млн 723 тис.            672 грн 5 коп. у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 22 січня 2008 року в розмірі 17 млн 496 тис. 313 грн 56 коп., що складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 16 млн грн та процентів у сумі 1 млн 496 тис. 313 грн 56 коп. на користь                        ТОВ «Кредитні Ініціативи» шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 10 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ПетровоюС. М., на групу нежитлових приміщень № 97 у літ. «А» загальною площею 1,5 кв. м та на групу нежитлових приміщень № 107 у літ. «А» загальною площею 249,0 кв. м, розташованих за вказаною адресою з початковою ціною їх реалізації відповідно 15 тис. 784 грн 95 коп. та 2 млн 620 тис. 302 грн 52 коп. у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 22 січня 2008 року в розмірі 17 млн 496 тис. 313 грн 56 коп., що складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 16 млн грн та процентів у сумі 1 млн 496 тис. 313 грн 56 коп. на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 10 жовтня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ПетровоюС. М., на групу нежитлових приміщень № 100 у літ. «А» загальною площею 1,4 кв. м та на групу нежитлових приміщень № 105 у літ. «А» загальною площею 234,0 кв. м, розташованих за заначеною адресою з початковою ціною їх реалізації відповідно 14 тис. 754 грн 96 коп. та 2 млн 466 тис. 185 грн 68 коп., у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором від 22 січня 2008 року в розмірі 17 млн 496 тис. 313 грн 56 коп., що складається з простроченої заборгованості за кредитом в сумі 16 млн грн та процентів у сумі 1 млн 496 тис. 313 грн 56 коп. на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Стягнуто з ОСОБА_5, ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп», ТОВ «Еліт Менеджмент Груп», ПАТ «Банк «Контракт» на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір у розмірі по 913 грн 50 коп. з кожного.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заборгованість ОСОБА_5 за вказаним кредитним договором не погашена,рішення суду про стягнення такої заборгованості не виконано, а тому ТОВ «Кредитні ініціативи» відповідно до положень статей 3, 23, 33, 39 Закону України «Про іпотеку» має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Рішенням апеляційного суду м. Києві від 30 серпня 2016 року                              ПАТ банк «Контракт» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Контракт» Шкурка В. М. задоволено частково. 
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року змінено. Зменшено суму заборгованості за кредитним договором                          від 22 січня 2008 року в рахунок якої проведено звернення стягнення на предмети іпотеки, з 17 млн 496 тис. 313 грн 56 коп. до 10 млн 201 тис.                890 грн 56 коп. (прострочена заборгованість за кредитом). У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Змінюючи рішення суду першої інстанції без змін, суд апеляційної інстанції виходив із того, що суд першої інстанції правильно вказав, що в                   ОСОБА_5 наявна перед позивачем заборгованість, але не врахував, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року в справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5, ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп», ТОВ «Еліт Менеджмент Груп», ТОВ КФ «Олеван Плюс», ТОВ «НВФ «Масальот», ТОВ «Дцінвест», ПАТ банк «Контракт» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок частково погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором від 22 січня 2008 року в розмірі 17 млн 496 тис. 313 грн 56 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 22 січня 2008 року шляхом визнання за ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на групу нежитлових приміщень у літ. А на АДРЕСА_2 у м. Києві. Зазначене судове рішення виконано частково, зокрема 29 липня 2015 року за стягувачем ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстровано право власності на групу нежитлових приміщень  АДРЕСА_2 загальною площею 369,5 кв. м вартістю 7 млн 294 тис. 423 грн.
У вересні 2016 року ПАТ банк «Контракт» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ банк «Контракт» Шкурка В. М. подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову і покласти судові витрати на позивача.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували до спірних правовідносин Закон України «Про іпотеку» і не застосували Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 
У січні та березні 2017 року ТОВ «Кредитні ініціативи» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення та додаткові заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначило, що до спірних правовідносин Закон України «Про гарантування вкладів фізичних осіб» не підлягає до застосування, оскільки позивач не є кредитором банку, а суд апеляційної інстанції правильно застосував Закону України «Про іпотеку». При цьому вказані договори купівлі-продажу предмету іпотеки є нікчемними. У зв'язку з викладеним ТОВ «Кредитні ініціативи» просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
16 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.
Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Суди встановили, що 22 січня 2008 року АБ «Автозазбанк» і ОСОБА_5 уклали кредитний договір, за умовами якого банк відкрив ОСОБА_5 кредитну лінію на поточні потреби в розмірі 16 млн грн строком з 22 січня 2008 року по 19 січня 2018 року зі сплатою 19 % річних за користування кредитом. 
На забезпечення зобов'язань за зазначеним кредитним договором                      10 жовтня 2008 року позивач і ОСОБА_5 уклали наступні іпотечні договори, а саме:
- іпотечний договір від 10 жовтня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Петровою С. М., за яким була передана група приміщень № 103 (у літ. «А»), а саме нежилі приміщення загальною площею 270,8 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;
- іпотечний договір від 10 жовтня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Петровою С. М., за яким була передана група приміщень № 97 (у літ. «А»), а саме нежилі приміщення загальною площею 250,5 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1;
- іпотечний договір від 10 жовтня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Петровою С. М., за яким була передана група приміщень № 100 (у літ. «А»), а саме нежилі приміщення загальною площею 235,4 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.
За відсутності згоди іпотекодержателя ОСОБА_5 здійснив реконструкцію зазначених нежилих приміщень, унаслідок чого їх загальна площа змінилася, зокрема площа груп приміщень № 97 загальною площею               235,40 кв. м, № 100 загальною площею 250, 5 кв.м та № 103 загальною площею 270,8 кв. м (станом на 28 серпня 2008 року) зменшилася відповідно до 1,4 кв. м, 1,5 кв. м та 1,8 кв. м.
У подальшому за відсутності згоди іпотекодержателя ОСОБА_5 за договорами купівлі-продажу від 23 лютого 2011 року продав спірне нерухоме майно ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп», яке у свою чергу продало його ТОВ «Еліт Менеджмент Груп» за договорами купівлі-продажу                        від 9 березня 2011 року.
24 травня 2013 року між ТОВ «Еліт Менеджмент Груп» і ПАТ Банк «Контракт» укладені договори про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до яких останнє стало набувачем груп нежилих приміщень № 107 у літ. «А» загальною площею 249,0 кв. м; № 105 у літ. «А» загальною площею                    234,0 кв. м; № 106 у літ. «А» загальною площею 269,0 кв. м, розташованих на АДРЕСА_1.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2009 року з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Кіпру» стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 17 млн 496 тис. 313 грн 56 коп.
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 3 листопада 2011 року скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 вересня 2009 року в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на групи нежилих приміщень, розташованих за адресою: м. Київ. АДРЕСА_1, зокрема № 97 загальною площею 1,5 кв. м, № 107 загальною площею 249 кв. м,                   № 100 загальною площею 1,4 кв. м, № 105 загальною площею 234,0 кв. м,  № 103 загальною площею1,8 кв. м, № 106 загальною площею 269,0 кв. м.
30 червня 2015 року ПАТ «Неос Банк» (клієнт) та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) уклали договір факторингу, відповідно до умов якого фактору відступлено права грошової вимоги за вказаним кредитним договором             від 22 січня 2008 року (основний договір), укладеним між клієнтом та ОСОБА_5, та право грошової вимоги за забезпеченими іпотекою договорами, в тому числі за іпотечними договорами від 10 жовтня                   2008 року.
На підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва               від 21 вересня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2015 року, в справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5, ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп», ТОВ «Еліт Менеджмент Груп», ТОВ КФ «Олеван Плюс»,                 ТОВ «НВФ «Масальот», ТОВ «Дцінвест», ПАТ Банк «Контракт» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок частково погашення заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором від 22 січня 2008 року в розмірі               17 млн 496 тис. 313 грн 56 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 22 січня 2008 року шляхом визнання за                      ТОВ «Кредитні ініціативи» права власності на групу нежитлових приміщень у літ. «А» на АДРЕСА_2 у м. Києві. Зазначене судове рішення виконано частково, зокрема 29 липня 2015 року за стягувачем ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстровано право власності на групу нежитлових приміщень АДРЕСА_2 загальною площею 369,5 кв. м вартістю 7 млн 294 тис. 423 грн.
З урахуванням наведеного залишок заборгованості ОСОБА_5 на виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2009 року становив 10 млн 201 тис. 890 грн 56 коп. 
Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2012 року визнано недійсними договори купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень                від 23 лютого 2011 року, укладені між ОСОБА_5 та ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп».
Відповідно до статті 16 ЦПК України в редакції, яка була чинна на час звернення до суду з позовом, не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України в редакції, яка була чинна на час звернення до суду з позовом, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.
При цьому, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства (відповідно до редакцій нормативно-правових актів, які були чинні на час звернення до суду з позовом).
Таким чином, вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.
Отже в цій справі суди першої та апеляційної інстанцій помилково прийняли до розгляду позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до ТОВ «Акрополіс Реаліті Груп», ТОВ «Еліт МенеджментГруп», ПАТ «Банк «Контракт».
Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, судові рішення в частині позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до юридичних осіб підлягають скасуванню, а провадження у справі в цій частині - закриттю. 
Крім того, статтею 215 ЦК України проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (статті 219, 220, 224 ЦК України тощо), та на оспорювані, якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом  (статті  222, 223, 225 ЦК України тощо). 
Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 
Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та при наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред'явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.
У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність в силу закону у зв'язку з її оспоренням та не визнанням іншими особами. 
На підставі частини третьої статті 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. 
Такий висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року в справі                 № 6-308цс16.
З огляду на викладене суди першої та апеляційної інстанції, вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5, дійшли правильного висновку про задоволення цих вимог, оскільки він відчужив предмет іпотеки без згоди іпотекодержателя.
Таким чином, доводи касаційної скарги ПАТ «Банк «Контракт» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Контракт» Шкурка В. М. висновків судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 спростовують, на законність судових рішень не впливають.
Отже, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у вказаній частині ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 142, 400, 409, 410, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства банк «Контракт» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства банк «Контракт» Шкурка Віктора Михайловича задовольнити частково.
 
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до товариства з обмеженою відповідальністю «Акрополіс Реаліті Груп», товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Менеджмент Груп», публічного акціонерного товариства банк «Контракт» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткого погашення заборгованості за кредитним договором скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.
 
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 30 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок часткого погашення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.
 
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь публічного акціонерного товариства банк «Контракт»                        9 тис. 848 (дев'ять тисяч вісімсот сорок вісім) грн 30 (тридцять) коп. на відшкодування судових витрат. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
Судді:                                                                                               О. В. Білоконь 
                                                                                                     Є. В. Синельников 
                                                                                                     С. Ф. Хопта
                                                                                                     Ю. В. Черняк