ПОСТАНОВА
Іменем України

04 квітня 2018 року 
Київ
справа №818/3561/15
провадження №К/9901/6964/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Смоковича М.І.,
суддів: Білоуса О.В.,  Шарапи В.М., 
секретаря судового засідання: Гуловій О.І.,
розглянувши у письмовому провадженні в касаційній інстанції адміністративну справу №  818/3561/15
за позовом ОСОБА_2 до Державної екологічної інспекції у Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою Державної екологічної інспекції у Сумській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду, прийняту 12 січня 2016 рокуу складі колегії суддів: головуючого - Бенедик А.П., суддів: Водолажської Н.С., Калиновського В.А.,
в с т а н о в и в :
У жовтні 2015 року ОСОБА_2 (далі також - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Сумській області, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Сумській області №115-о від 30 вересня 2015 року про тимчасове переведення з ПЕК «Бачівськ» на ПЕК «Катеринівка» для здійснення екологічного та радіологічного контролю вантажів та транспортних засобів з 01 жовтня 2015 року до 01 листопада 2015 року та наказ №135-о від 05 жовтня 2015 року про скасування п.1 наказу відповідача від 30 вересня 2015 року №115-о та необхідність приступити до роботи безпосередньо у відділі екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області з 05 жовтня 2015 року.
В обґрунтування позову позивач зазначала, що її незаконно переведено на роботу в іншу місцевість, а саме з посту екологічного контролю «Бачівськ», розташованого на 243км траси Кіпті-Глухів-Бачівськ, в 4-х км від с. Сопич Глухівського району Сумської області, на пост екологічного контролю «Катеринівка», розташований на 21км траси Глухів-Рильськ в Глухівському районі Сумської області, а потім - до відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 25.каб.809, що є порушенням статті 32 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), оскільки згоди на переведення вона не надавала. Крім того, переведення у відділ екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області передбачає зміни у режимі роботи, адже на ПЕК «Бачівськ» встановлена змінна система роботи відповідно до затверджених графіків змін, згідно з якими позивач працює одну добу, а три доби відпочиває, в той час як у відділі в м. Суми встановлено п'ятиденний робочий тиждень, тобто істотні умови праці змінилися без повідомлення її про це не пізніше ніж за два місяці та такі зміни не зумовлені змінами в організації виробництва і праці. Крім того, позивач зазначає, що у першого заступника начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області ОСОБА_3 та заступника начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області ОСОБА_4 відсутні повноваження на прийняття оскаржуваних наказів.
Сумський окружний адміністративний суд постановою  від 11 листопада 2015 року  у задоволенні позову відмовив повністю.
Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 12 січня 2016 року постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року скасував та прийняв нову, якою позовні вимоги задовольнив.
Визнав протиправними та скасував накази Державної екологічної інспекції у Сумській області №115-о від 30 вересня 2015 року та №135-о від 05 жовтня 2015 року.
У касаційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, просив скасувати його рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги відповідач зазначив, що пости екологічного контролю, в т.ч. і ПЕК «Катеринівка», не є відокремленими структурними підрозділами Державної екологічної інспекції у Сумській області, а входять до складу відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області, розташованого в м. Суми, вул. Г.Кондратьєва, 25, каб.809, в який наказом Держекоінспекції України №55-о від 17 червня 2013 року позивача призначено на посаду головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області. Отже, місцезнаходження самого відділу не змінювалося, а тому ОСОБА_2 не переводили на роботу в іншу місцевість, оскільки пости екологічного контролю не входять до структури Державної екологічної інспекції у Сумській області як самостійні підрозділи, а є лише робочими місцями державних інспекторів з охорони навколишнього природного середовища, які також можуть виконувати свою роботу безпосередньо і у відділі екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області на підставі відповідних пунктів їх посадових інструкцій за вказівками його начальника. Відтак, переміщення у цьому випадку не потребувало згоди позивача та здійснювалося на виконання рішення розширеного засідання колегії Держекоінспекції України від 21 липня 2015 року №№1/1,1/2, введеного в дію наказом Державної екологічної інспекції України №57 від 23 липня 2015 року, з метою вжиття заходів щодо запобігання та протидії корупції шляхом ротації державних службовців-працівників територіальних органів Держекоінспекції України, задіяних в пунктах пропуску через державний кордон України та у внутрішніх митницях відправлення та призначення. 
З приводу відсутності у першого заступника начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області ОСОБА_3 та заступника начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області ОСОБА_4 повноважень на підписання спірних наказів зауважив, що начальник Держекоінспекції у Сумській області Базаров Г.І. перебував на лікарняному з 24 вересня 2015 року до 13 жовтня 2015 року, тому у цей період його обов'язки виконував ОСОБА_3 
У зв'язку з перебуванням останнього в учбовій відпустці, починаючи з 03 жовтня 2015 року, обов'язки начальника виконував заступник начальника Держекоінспекції у Сумській області ОСОБА_4, що відповідає положенням пункту 3 наказуДержекоінспекції № 34 від 09 квітня 2015 року про розподіл обов'язків між начальником інспекції, його першим заступником та заступником. 
Отже, відповідач вважає, що суд апеляційної інстанції не надав належної уваги викладеним фактам та прийняв необґрунтоване помилкове рішення, що потягло за собою скасування законного рішення суду першої інстанції.
Касаційна скарга підлягає до задоволення виходячи з такого.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - КАС України) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Судами встановлено, що наказом Державної екологічної інспекції у Сумській області №55-о від 17 червня 2013 року ОСОБА_2 призначено на посаду головного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Сумської області відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області згідно з поданою нею заявою, що також підтверджується записом у трудовій книжці. 
Відповідно до наказу начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області № 76 від 08 грудня 2014 року на позивача були покладені обов'язки по здійсненню екологічного та радіологічного контролю вантажів та транспортних засобів на посту екологічного контролю.
Пунктом 3 рішення розширеного засідання колегії Держекоінспекції України від 21 липня 2015 року №№1/1,1/2, введеного в дію наказом Державної екологічної інспекції України № 57 від 23 липня 2015 року, з метою вжиття заходів щодо запобігання та протидії корупції, схвалено Концепцію переміщення (ротації) державних службовців-працівників територіальних органів Держекоінспекції України, задіяних в пунктах пропуску через державний кордон України та у внутрішніх митницях відправлення та призначення.
З метою вжиття практичних заходів щодо запобігання та протидії корупції та на виконання п.3 вказаного рішення, відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Сумській області, затвердженого наказом Держекоінспекції України від 12 грудня 2011 року №136, начальником Державної екологічної інспекції у Сумській області Базаровим Г.І. прийнято наказ від 27 серпня 2015 року №76 «Про ротацію працівників відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області», яким начальнику цього відділу необхідно «забезпечити подання начальнику Держекоінспекції пропозиції щодо переміщення (ротації) працівників підпорядкованого підрозділу до 20 числа щомісяця; урахувати ухвалені пропозиції щодо ротації працівників при складанні графіків чергувань на наступний місяць; при наданні пропозицій щодо переміщення (ротації) працівників забезпечити переміщення кожного працівника відділу (головні спеціалісти з охорони навколишнього природного середовища) не рідше ніж раз на три місяці». 
30 вересня 2015 року начальник відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області Божок А.В. службовою запискою №235-05 запропонував тимчасово перевести державних інспекторів для чергування на постах екологічного контролю у жовтні 2015 року терміном на один місяць, в т.ч. і ОСОБА_2 - на ПЕК «Катеринівка».
На підставі службової записки першим заступником начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області ОСОБА_3 винесено наказ №115-о від 30 вересня 2015 року, згідно з пунктом 1 якого позивача тимчасово переведено з ПЕК «Бачівськ» на ПЕК «Катеринівка» для здійснення екологічного та радіологічного контролю вантажів та транспортних засобів з 01 жовтня 2015 року до 01 листопада 2015 року.
Наказом заступника начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області ОСОБА_4 від 05 жовтня 2015 року №135-0 скасовано пункт 1 наказу Державної екологічної інспекції у Сумській області №115-о від 30 вересня 2015 року про тимчасове переведення ОСОБА_2 - головного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області для здійснення екологічного та радіологічного контролю вантажів та транспортних засобів на ПЕК «Катеринівка» та вказано, що їй слід приступити до роботи безпосередньо у відділі екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області (м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 25 каб.809) з 05 жовтня 2015 року.
Позивач, не погоджуючись із правомірністю винесення оскаржуваних наказів, звернулася до суду із цим позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки оскаржуваним наказом №135-о від 05 жовтня 2015 року передбачено те ж місце роботи - м. Суми, яке й було місцем роботи позивача до прийняття оскаржуваного наказу, то в спірних правовідносинах відсутній факт переведення на іншу роботу або в іншу місцевість, що не потребує згоди працівника внаслідок переміщення його в тій же установі, в зв'язку з чим, правові підстави для його скасування відсутні. Також, оскільки наказом №135-о від 05 жовтня 2015 року скасовано пункт 1 наказу №115-о від 30 вересня 2015 року, тобто він є недіючим, то правові підстави для його скасування також відсутні, оскільки судовому підлягає захисту тільки порушене право, що у цьому випадку відсутнє. 
В свою чергу суд апеляційної інстанції, який переглядав постанову суду першої інстанції, дійшов протилежних висновків, скасував  рішення суду першої інстанції та прийняв нове про задоволення позовних вимог. 
Колегія суддів Верховного Суду не може погодитись з такими висновками суду апеляційної інстанції виходячи з такого.
Відповідно до статті 34 Закону Українивід 25 червня 1991 року №1264-ХІІ «Про охорону навколишнього природного середовища» (в його редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.
Згідно з частиною першою статті 35 цього Закону державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.
Так, Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №454/2011 року затверджено Положення про Державну екологічну інспекцію України, яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів України.
Держекоінспекція України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для забезпечення реалізації державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (п.1).
Одним із основних завдань Держекоінспекції є реалізація державної політики зі здійснення державного нагляду (контролю) за екологічною та радіаційною безпекою (у тому числі у пунктах пропуску через державний кордон і в зоні діяльності митниць призначення та відправлення) під час імпорту, експорту та транзиту вантажів і транспортних засобів) (п.3). 
Територіальним органом Держекоінспекції України є Державна екологічна інспекція у Сумській області, до структури якої входять такі підрозділи: керівництво - начальник, перший заступник начальника та заступник начальника; відділ екологічного контролю земельних ресурсів, за поводженням з відходами та небезпечними хімічними речовинами; відділ екологічного контролю водних ресурсів та атмосферного повітря; відділ екологічного контролю природно-заповідного фонду, рослинного і тваринного світу;відділ екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області; відділ оперативного контролю; відділ інструментально-лабораторного контролю; відділ організаційно-аналітичного, документального, матеріально-технічного забезпечення і взаємодії з громадськістю та ЗМІ; юридичний сектор; сектор бухгалтерського обліку та фінансів; сектор по роботі з персоналом; головний спеціаліст з питань запобігання та виявлення корупції. 
Отже з наведеного вбачається, що жодних інших структурних підрозділів до складу Державної екологічної інспекції у Сумській області, в т.ч. і постів екологічного контролю, не входить. 
Пости екологічного контролю на пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності митниць призначення та відправлення відповідно до п.1.3 Положення про відділ екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції у Сумській області від 03 січня 2012 року №31, входять до складу цього відділу, який є структурним підрозділом відповідача (п.1.1).
Судами встановлено, що наказом Державної екологічної інспекції у Сумській області від 17 червня 2013 року №55-о ОСОБА_2 призначено на посаду головного спеціаліста-державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища, саме відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області, який розташований за адресою: м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 25, каб.809, та не змінював свого місцезнаходження, а не посту екологічного контролю. 
Основним завданням відділу є реалізація повноважень відповідача в пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності митниць призначення та відправлення (п.2.1 Положення), а до функцій його посадових осіб інспекторського складу, до яких відноситься і позивач, серед іншого належить і здійснення за вказівкою начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області або його заступників державного нагляду (контролю) на території Сумської області за додержанням природоохоронного законодавства.
Отже, як безпосередньо сам відділ, так і пости екологічного контролю, що входять до його складу та розташовані в різних пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності митниць призначення та відправлення, є фактично робочими місцями посадових осіб інспекторського складу даного відділу, де здійснюється їх трудова діяльність, на яких вони постійно або тимчасово перебувають під час виконання ними трудових обов'язків, та які можуть функціонувати відносно самостійно, виходячи зі специфіки діяльності та повноважень відповідача як територіального підрозділу Держекоінспекції України. 
Оскільки за цих обставин робота виконується на різних ділянках робочої зони, то постійним місцем повинна вважатися вся зона, включаючи як приміщення відділу, що знаходиться в м. Суми, так і пости екологічного контролю, розташовані в різних населених пунктах Сумської області. 
Відповідно до частини першої статті 9 Митного кодексу України територія України, зайнята сушею, територіальне море, внутрішні води і повітряний простір, а також території вільних митних зон, штучні острови, установки і споруди, створені у виключній (морській) економічній зоні України, на які поширюється виключна юрисдикція України, становлять митну територію України.
Адміністративно-територіальною одиницею є область, район, місто, район у місті, селище, село (стаття 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні). 
Тобто, до митної території Сумської області відноситься територія України в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці - області в цілому, зайнята сушею, внутрішніми водами і повітряним простором, на якій позивач в силу пунктів 2.2. та 2.18 Посадової інструкції головного спеціалісту відділу екологічного та радіологічного контролю, затвердженої начальником Державної екологічної інспекції у Сумській області 03 січня 2012 року повинна виконувати свої професійні завдання та обов'язки.
Зокрема, цими пунктами встановлено, що головний спеціаліст відділу здійснює екологічний та радіологічний контроль товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України в пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності митниць призначення та відправлення; за вказівкою начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області або його заступників головний спеціаліст відділу може здійснювати державний нагляд (контроль) на території Сумської області за додержанням вимог природоохоронного законодавства.
Позивача було переміщено безпосередньо у відділ екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області для виконання своїх трудових обов'язків, передбачених відповідною посадовою інструкцією, в межах митної території Сумської області. 
А тому з урахуванням зазначеного,колегія суддів Верховного Суду, погоджується з висновком суду першої інстанції, що наказ Державної екологічної інспекції у Сумській області №135-о від 05 жовтня 2015 року виданий заступником начальника Держекоінспекції у Сумській області ОСОБА_4 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством. 
Відповідно до розділу ІІ Посадової інструкції головного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю до завдань та обов'язків ОСОБА_2 належить не тільки здійснення екологічного та радіологічного контролю в пунктах пропуску через державний кордон та в зоні діяльності митниць призначення та відправлення (п.2.2 та п.2.4), а також і прийняття участі в узагальненні законодавства з питань, що належать до його компетенції, шляхом надання пропозицій начальнику відділу (заступнику начальника відділу) для підготовки та внесення в установленому порядку пропозицій до Держекоінспекції України щодо його вдосконалення; приймання участі в перевірках діяльності постів екологічного контролю; підготовка за дорученням начальника відділу, заступника начальника відділу необхідних матеріалів до засідань колегії Державної екологічної інспекції у Сумській області або до державних органів та установ з питань, що відносяться до компетенції відділу; опрацювання законодавчих, нормативних документів та інструктивних матеріалів в межах компетенції відділу; розгляд звернень громадян з питань, що належать до компетенції Державної екологічної інспекції у Сумській області, виявлення та усунення причин, що призводять до подання громадянами скарг; реалізація у межах своїх повноважень державної політики у сфері охорони державної таємниці та інформації з обмеженим доступом, що є власністю держави; забезпечення доступу в межах компетенції, доступу до публічної інформації, що знаходиться в його володінні; забезпечення ведення номенклатури справ відділу та збереження його документації; здійснення інших функцій, передбачених чинним законодавством, згідно з дорученнями начальника відділу, заступника начальника відділу, тощо (п.2.3,2.5-2.7, 2.9-2.19). 
З наведеного вбачається, що після переміщення позивача безпосередньо до відділу в м.   Суми зміст її трудової функції не змінився та оскаржуваними наказами позивача було направлено для виконання службових обов'язків саме в межах компетенції відділу, як то визначено у відповідних пунктах Посадової інструкції.
Залучення ОСОБА_2 до виконання роботи у відділі екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 25, каб.809, не може вважатися виходом за межі повноважень, порушенням прав позивача як особи, що займає посаду головного спеціалісту цього відділу. 
Наявність будь-яких протиправних мотивів направлення позивача до іншого робочого місця, окрім необхідності виконання рішення розширеного засідання колегії Держекоінспекції України від 21 липня 2015 року №№1/1,1/2, введеного в дію наказом Державної екологічної інспекції України № 57 від 23 липня 2015 року, з метою вжиття заходів щодо запобігання та протидії корупції, судами не встановлено, також, крім позивача, в межах зони діяльності відповідача були переміщені ще декілька працівників на різні напрямки. 
Верховний Суд також вважає безпідставним посилання позивачана вимоги статті 32 КЗпП України, про необхідність погодження з нею будь-яких переміщень по службі.
Так, відповідно до частини другої статті 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.
Таким чином, оскільки оскаржуваним наказом №135-о від 05 жовтня 2015 року передбачено те ж місце роботи - м. Суми, яке й було місцем роботи позивача до прийняття оскаржуваного наказу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в спірних правовідносинах відсутній факт переведення на іншу роботу або в іншу місцевість, що не потребує згоди працівника внаслідок переміщення його в тій же установі.
Позивач вказує на те, що оскільки її переведено в іншу місцевість, то істотні умови трудового договору змінилися без її повідомлення не пізніше як за два місяці, а саме режим роботи, оскільки на ПЕК «Бачівськ» встановлена змінна система роботи відповідно до затверджених графіків змін, згідно з якими позивач працює одну добу, а три доби відпочиває, в той час як у відділі в м. Суми встановлено п'ятиденний робочий тиждень. 
Однак, судом першої інстанції встановлено, що як до видання оскаржуваного наказу №135-о від 05 жовтня 2015 року про необхідність приступити до роботи безпосередньо у відділі екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області, так і після його видання режим роботи у вказаному відділі був і є п'ятиденним, а на постах екологічного контролю - за графіками чергувань, з чим позивач як інспектор цього відділу була обізнана.
Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу №135-о від 05 жовтня 2015 року.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Державної екологічної інспекції у Сумській області №115-о від 30 вересня 2015 року про тимчасове переведення з ПЕК «Бачівськ» на ПЕК «Катеринівка» для здійснення екологічного та радіологічного контролю вантажів та транспортних засобів з 01 жовтня 2015 року до 01 листопада 2015 року суд першої інстанції вірно зазначив, що наказом відповідача №135-о від 05 жовтня 2015 року пункт 1 наказу №115-о від 30 вересня 2015 року скасовано, тобто він є недіючим, у зв'язку з чим ці позовні вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки судовому захисту підлягає тільки порушене право, що у даному випадку відсутнє. 
Матеріалами справи також спростовуються доводи позивача щодо відсутності повноважень для підписання оскаржуваних наказів першим заступником начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області та заступником начальника Державної екологічної інспекції у Сумській області.
Так, пунктом 2.19 Посадової інструкції начальника відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Сумської області до завдань та обов'язків начальника відділу віднесено складання графіків чергувань державних інспекторів на постах екологічного контролю, а пунктом 3.2 - надано право вносити на розгляд начальнику інспекції, а також заступнику начальника інспекції з відповідними функціональними обов'язками пропозиції щодо призначення, переміщення, звільнення, підвищення кваліфікації посадових осіб відділу, а також їх заохочення або накладення на них стягнень. 
Наказом Держекоінспекції № 34 від 09 квітня 2015 року затверджений розподіл обов'язків між начальником Держекоінспекції, його першим заступником та заступником.
Пунктом 3 Розподілу передбачається, що в разі відсутності начальника ДержекоінспекціїБазарова Г.І. його обов'язки виконує перший заступник начальника ДержекоінспекціїОСОБА_3, у разі відсутності першого заступника начальника ДержекоінспекціїОСОБА_3 його обов'язки виконує заступник начальника ДержекоінспекціїОСОБА_4
На момент підписання оскаржуваних наказів начальник ДержекоінспекціїБазаров Г.І. перебув на лікарняному з 24 вересня 2015 року до 13 жовтня 2015 року, що підтверджується листами непрацездатності №967340 та № 933364.
На період його відсутності обов'язки начальника виконувала перший заступника начальника ДержекоінспекціїОСОБА_3
02 жовтня 2015 року першим заступником начальника ДержекоінспекціїОСОБА_3 у зв'язку з відбуванням в учбову відпустку з 03 жовтня 2015 року до 17 жовтня 2015 року прийнято наказ про покладення обов'язків начальника на заступника начальника ДержекоінспекціїОСОБА_4 
Тому суд першої інстанції дійшов також правильного висновку що зазначені посадові особи мали право підписувати оскаржувані позивачем накази. 
Верховний Суд, з урахуванням вищезазначених обставин, обґрунтування вимог касаційної скарги, приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваних наказів та відповідно до задоволення позовних вимог.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 352 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
З огляду на викладене, враховуючи те, що рішення суду першої інстанції постановлено на підставі повно і всебічно з'ясованих обставинах справи, підтверджених доказами, які були дослідженні в ході судового розгляду, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2016 року підлягає скасуванню, а постанова  Сумського окружного адміністративного суду від 11 травня 2015 року - залишенню в силі.
Керуючись статтями 242, 243, 341, 345, 349, 352, 355 - 356, 359  Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Державної екологічної інспекції у Сумській області задовольнити.
Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2016 року - скасувати.
Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 11 травня 2015 року - залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    О.В. Білоус
                                                                                                    В.М. Шарапа