ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

08 травня 2018 року 
справа №П/811/1619/17
адміністративне провадження №К/9901/27935/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року у складі судді Черниш О. А. та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року у складі колегії суддів Лукманової О. М., Божко Л. А., Дурасової Ю. В. у справі № П/811/1619/17 за адміністративним позовом Обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград» до Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області про визнання протиправним та часткове скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року Обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області (далі - податковий орган, відповідач у справі) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 15 серпня 2017 року № 0027321208 в частині нарахування штрафних санкцій за порушення термінів сплати екологічного податку на суму 39 506 грн. 23 коп., з мотивів безпідставності його прийняття.

10 листопада 2017 року постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року, позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з часткової протиправності спірного податкового повідомлення-рішення внаслідок недоведення податковим органом складу податкового правопорушення, передбаченого пунктом 250.2 статті 250 Податкового кодексу України.

22 лютого 2017 року відповідачем до Верховного Суду подано касаційну скаргу.

26 лютого 2017 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та витребувано з Кіровоградського окружного адміністративного суду справу № П/811/1619/17.

13 березня 2018 року справа № П/811/1619/17 надійшла до Верховного Суду.

У касаційній скарзі податковий орган, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме положень пункту 54.1 статті 54, пункту 250.2 статті 250 Податкового кодексу України, доводить правомірність спірного повідомлення рішення, просить скасувати постанови судів попередніх інстанцій і прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

15 березня 2018 року позивачем надано відзив на касаційну скаргу, в якому він проти касаційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного суду України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій, в межах доводів касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення вимог касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Підприємство є платником екологічного податку, основним видом діяльності якого є забір, очищення та постачання води.

Відповідачем проведено камеральну перевірку з питання дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання платника податків за IV квартал 2016 року та І квартал 2017 року, за результатами якої складено акт перевірки від 4 серпня 2017 року №155/11-28-12-08/03346822 (далі - акт перевірки). 

Висновками акта перевірки встановлено, що підприємство сплатило задекларовані суми податкового зобов'язання з екологічного податку за 4 квартал 2016 року та 1 квартал 2017 року з порушенням термінів сплати, визначених пунктом 250.2 статті 250 Податкового кодексу України.

15 серпня 2017 року податковим органом на підставі акта перевірки та згідно статті 126 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення, яким за порушення пункту 250.2 статті 250 Податкового кодексу України нараховано штраф у сумі 73 095 грн 69 коп., з яких 33 589 грн 46 коп. - штраф за затримку на 26 календарних днів сплати грошового зобов'язання в розмірі 335 894 грн 60 коп., а також 39 506 грн 23 коп. - штраф за затримку на 2 календарних дні сплати грошового зобов'язання в розмірі 395 062 грн 30 коп.

Податкове повідомлення-рішення оскаржується в частині нарахування штрафних санкцій за порушення термінів сплати екологічного податку на суму 39 506 грн 23 коп.

Застосування штрафних санкцій у цій частині обґрунтовується податковим органом затримкою на 2 дні сплати суми екологічного податку за І квартал 2017 року у розмірі 395 062 грн 31 коп.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, кошти у розмірі 395 859, 48 грн. (з урахуванням переплати за цим платежем у сумі 797, 17 грн.) задекларовано Підприємством у податковій декларації з екологічного податку за 1 квартал 2017 року.

19 травня 2018 року платіжним дорученням №65682 платник податків здійснив перерахування суми податкового зобов'язання, яка зарахована лише 22 травня 2017 року, тобто з простроченням строку платежу.

З довідок, наданих Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» судами попередніх інстанцій встановлено, що станом на 19 травня 2017 року платник податків мав на своєму рахунку 1 285 722 грн 41 коп., тобто необхідну для здійснення платежу суму. Платіж фактично проведено 19 травня 2017 року о 18.00.

Відповідно до пункту 250.2 статті 250 Податкового кодексу України платники екологічного податку сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

За змістом пункту 49.1, пункту 49.2, підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Таким чином, останній день сплати узгодженого зобов'язання з екологічного податку за 1 квартал 2017 року встановлено 20 травня 2017 року.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій висновувалися з того, що датою сплати податкового зобов'язання шляхом ініціювання грошового переказу за допомогою платіжного доручення є дата надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, тобто саме з поданням платником податків платіжного доручення до банку (а не з датою фактичного зарахування суми до бюджету) законодавець пов'язує настання певних правових наслідків, зокрема, погашення (сплату) податкового зобов'язання (боргу) платником податків.

Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що внаслідок відсутності складу податкового правопорушення, передбаченого положеннями пункту 250.2 статті 250 Податкового кодексу України, застосування штрафних санкцій є безпідставним, а відтак податкове повідомлення-рішення від 15 серпня 2017 року № 0027321208 у цій частині є протиправним.

Суд касаційної інстанції відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року у справі № П/811/1619/17 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                           Р.Ф.Ханова

Судді:                                                                                                                 І.А.Гончарова

                                                                                                                        І.Я.Олендер