ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/187/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого,  Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г.
за участю секретаря судового засідання Чайки М.А.,

учасники справи:
позивач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області,
представник позивача - Левадний Р.С. (довіреність №105 від 12.02.2018),
відповідач - Публічне акціонерне товариство "Укртелеком",
представник відповідача - не з'явився,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Донецька дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку  "Укрпошта",
представник третьої особи - не з'явився,

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком",

на рішення господарського суду міста Києва
у складі судді:  Привалов А.І.
від 02.03.2017 
та на постанову Київського апеляційного господарського суду 
у складі суддів: Мальченко А.О. (головуючий), Жук Г.А., Дикунська С.Я.
від 07.06.2017 

у справі за позовом
Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області
до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Донецька дирекція Українського державного підприємства поштового зв'язку  "Укрпошта",
про стягнення 670,86 грн. та повернення майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області, звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення 670,86грн. неустойки та повернення майна за договором оренди нерухомого майна №4100/52009 від 30.12.2009, що належить до державної власності. 

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.03.2017 у справі № 910/187/17 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на користь Державного бюджету України неустойку за час прострочення повернення об'єкту оренди у розмірі 670,86грн; зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" повернути державне майно - нежитлові вбудовані приміщення на першому поверсі будівлі відділення зв'язку загальною площею 18,0 кв. м, які розташовані за адресою: Донецька обл., Костянтинівський район, с. Маркове, вул. Молодогвардійців, 32, балансоутримувачу - Донецькій дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" за актом приймання-передачі; відстрочено виконання рішення в частині повернення майна на три місяці - до 02.06.2017. 

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на доведеності позивачем факту безпідставного користування відповідачем спірним майном в зв'язку з чим, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо його повернення та наявністю правових підстав для стягнення неустойки на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Постановою  Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2017 у справі № 910/187/17, вищезазначене судове рішення місцевого господарського суду  залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з мотивами, викладеними в рішенні місцевого господарського суду.

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 02.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2017 у справі № 910/187/17, а справу передати на новий розгляд до місцевого господарського суду.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення господарськими судами попередніх інстанцій ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. 654 Цивільного Кодексу  України, ст.ст. 27, 43, 85, 121 Господарського процесуального кодексу України.

Також скаржником заявлені клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та про зупинення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 у справі № 910/187/17 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.  

03.01.2018 на підставі частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) та на підставі розпорядження керівника апарату суду від 15.12.2017 № 38-р, касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" разом із матеріалами справи № 910/187/17 господарського суду міста Києва передана до Касаційного господарського суду у складі  Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 910/187/17  визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Погребняк В.Я. - головуючий, суддя - Пєсков В.Г., суддя - Катеринчук Л.Й. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2018 в матеріалах справи).

Підпунктом 11 п. 1 Розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) передбачено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Погребняка В.Я. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г. від 09.02.2018  прийнято справу № 910/187/17 господарського суду міста Києва до провадження. Задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та поновлено строк на касаційне оскарження. Відкрито касаційне провадження у справі № 910/187/17 господарського суду міста Києва за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"  на рішення господарського суду м. Києва від 02.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017. Повідомлено учасників справи, що розгляд касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" відбудеться 22.03.2018. Відмовлено у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про зупинення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2017 у справі № 910/187/17. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 13.03.2018. Доведено до відома учасників справи, що нез'явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду касаційної скарги.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області у відзиві на касаційні скаргу вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів, зазначених в касаційній скарзі, та просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої та постанову апеляційної інстанцій - без змін. При цьому, зазначає, що судами попередніх інстанцій в повній мірі встановлено всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку. 

В судове засідання 22.03.2018 з'явився уповноважений представник позивача і надав пояснення у справі.

Відповідач і третя особа в судове засідання 22.03.2018 своїх представників не направили, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача і пояснення уповноваженого представника позивача, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Як було встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 30.12.2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (орендодавець) та Відкритим акціонерним товариством "Укртелеком", в подальшому перейменованим на Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" (орендар) укладений договір оренди нерухомого майна №4100/2009, відповідно до умов якого орендарю передано в строкове платне користування державне майно з метою надання населенню послуг зв'язку без надання доступу до Інтернету. Після закінчення строку дії договору, в разі заперечень орендодавця щодо подальшого користування орендарем орендованими приміщеннями протягом місяця після закінчення строку дії договору, такий договір оренди припиняється, а орендар зобов'язаний звільнити орендоване приміщення та передати його орендодавцю.
З огляду на те, що строк дії вищезазначеного договору сплив 29.10.2015 та на новий строк не продовжений, позивач в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" звернувся до відповідача з заявою №11-06-05-06279 від 13.11.2015 з вимогою повернути орендоване майно, проте, відповідач майно у передбаченому договором порядку не повернув, що й стало підставою для звернення з даною позовною заявою до господарського суду. 
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. 

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст.759 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч. 2 ст. 795 ЦК України).

Отже, законодавство у сфері орендних правовідносин пов'язує припинення обов'язків орендаря з фактом поверненням об'єкта договору оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі.

Приписи ч. 3 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" містять положення якими передбачено, що після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. 
У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Разом з цим норми Закону не містять вказівки про необхідність саме отримання такого повідомлення орендарем у строк до трьох місяців, а також про зобов'язання власника перевіряти вчасність надходження кореспонденції до адресата, а зазначається лише про обов'язок власника письмово попередити орендаря.
Таким чином, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

З огляду на те, що строк дії договору закінчився та відсутністю доказів повернення об'єкту оренди, місцевий господарський суд, з яким погодилась апеляційна інстанція, дійшов обґрунтованого висновку, що позовна вимога про повернення майна підлягає задоволенню. При цьому, суд першої інстанції відстрочив виконання рішення в цій частині на три місяці.

Таким чином, за наявності відстрочки виконання вказаного рішення відповідач буде мати час для укладення іншого договору оренди, отже питання про надання відстрочки виконання рішення суду вирішено із дотриманням балансу інтересів сторін.

Переглядаючи справу в повному обсязі за приписами ст. 101 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017), господарський суд апеляційної інстанції з'ясував, а заявник касаційної скарги не спростував, що на час вирішення даної справи, спірні приміщення перебувають у власності Держави в особі УДППЗ "Укрпошта" та, відповідно, саме на Фонд державного майна України та його регіональні відділення покладені функції орендодавця згідно приписів Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Частиною 2 ст. 785 ЦК України передбачено право наймодавця вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення у разі невиконання наймачем обов'язку з повернення речі. Аналогічні положення відображені в п. 10.10 договору.

Отже, слід погодитись з господарськими судами попередніх інстанцій, які дійшли висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки є обґрунтованою та, з урахуванням приписів ст. 83 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017) підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі - у сумі 670,86 грн.
При цьому, апеляційною інстанцією враховано, що відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015, с. Маркове не входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Щодо посилань скаржника на рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 у справі "Стретч проти Сполученого Королівства" слід зазначити, що висновок про задоволення заяви Стретч не повинен бути для суду безумовно обов'язковим "керівництвом до дії" без урахування конкретних обставин справи.

Наведені в касаційній скарзі інші доводи не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 300 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017) за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017).

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" та залишення рішення господарського суду міста Києва від 02.03.2017 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2017 у справі № 910/187/17 без змін.

У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін рішення суду першої та постанови суду апеляційної інстанцій, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 02.03.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2017 у справі № 910/187/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                        В.Я. Погребняк

Судді                                                                                                    Л.Й. Катеринчук

                                                                                                                   В.Г. Пєсков