Постанова
Іменем України 
29 березня 2018 р.
м. Київ
Справа № 415/4783/16-к
Провадження № 51-2946км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –       ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання –          ОСОБА_4 ,
прокурора -                                                            ОСОБА_5 
розглянув в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 12 липня 2016 року у кримінальному провадженні № 1201526010000126 по обвинуваченню 
ОСОБА_7 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кишиневі Республіки Молдова, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК. 
Рух справи, зміст судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 11 травня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК, та призначено покарання: за ч. 2 ст. 286 КК – у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки; за ч. 1 ст. 135 КК – у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Цим же вироком вирішено питання щодо зарахування строку попереднього ув`язнення, щодо цивільного позову та судових витрат, а також про речові докази.
Вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 12 липня 2016 року зазначений вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та в частині вирішення вимог потерпілого про відшкодування моральної шкоди скасовано. Ухвалено призначити ОСОБА_7 : за ч. 2 ст. 286 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 135 КК – у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 150000 грн. на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди. В решті вирок суду першої інстанції залишений без зміни.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_7 13 березня 2015 року близько 19 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем марки «ВАЗ-2106», д.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Б.Хмельницького в м. Сторожинець у напрямку м. Чернівців зі швидкістю 80 км/год, наближаючись до буд. №133 зазначеної вулиці, порушив п.п. 1.5, 2.3 «а», «б», 2.9 «а»,, 10.1, 12.4, 31.1, 31.4.1 «а», 31.4.3 «а», 31.4.5 «г» Правил дорожнього руху України, а саме не врахував дорожню обстановку та неправильно застосував прийоми керування транспортним засобом внаслідок чого допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя, де скоїв наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , який в результаті дорожньо-транспортної пригоди помер від травматичного шоку.
Крім того, ОСОБА_7 безпосередньо після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, достовірно знаючи, що своїми діями він поставив малолітнього ОСОБА_9 в небезпечний для життя стан, не вжив заходів, направлених на надання допомоги ОСОБА_9 , який перебував у безпорадному стані, хоча мав змогу надати йому вказану допомогу, не зупинився, не переконався чи потребує ОСОБА_9 допомоги, не викликав бригаду швидкої медичної допомоги, не відвіз його до найближчого лікувального закладу, а умисно залишивши в небезпеці, з місця події втік.
 
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , вказуючи на незаконність вироку суду апеляційної інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильну правову оцінку, просить вирок апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не розглянув клопотання захисника про призначення експертизи, відмовив захиснику у клопотанні про проведення частково судового слідства, що при ухваленні вироку апеляційний суд визнав встановленими обставини без безпосереднього дослідження доказів, не проаналізував доводи апеляційної скарги захисника, не навів належним мотивів на їх спростування, не мотивував своє рішення щодо призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання ніж призначив суд першої інстанції.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор, яка взяла участь у судовому засіданні, не підтримала касаційну скаргу засудженого, просила вирок апеляційного суду залишити без зміни.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило. 
Мотиви Суду
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Положеннями ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 КПК.
Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК, та призначив покарання, застосувавши положення ст. 70 КК.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 – адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій порушував питання про скасування вироку суду першої інстанції та виправдання обвинуваченого у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів. При цьому захисник зазначав, що досліджені в суді докази не свідчать про винуватість обвинуваченого, вказував на неповноту проведених судових експертиз.
Також на зазначений вирок були подані апеляційні скарги прокурором та представником потерпілого, в яких, у свою чергу, порушувалось питання про погіршення становища обвинуваченого та про ухвалення апеляційним судом свого вироку.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за вказаними апеляційними скаргами в межах, установлених ст. 404 КПК, та в порядку, визначеному ст. 405 КПК, визнав безпідставними доводи, викладені захисником в апеляційній скарзі, і, поряд з цим, дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого.
Суд апеляційної інстанції у вироку зазначив, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності.
Так, вина ОСОБА_7 у вчиненні злочинів підтверджується: показаннями самого ОСОБА_7 , які були надані ним у судовому засіданні, показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , письмовими доказами: протоколом огляду місця події, схемою та фототаблицею до нього, протоколом огляду автомобіля «ВАЗ-2106», д.н. НОМЕР_1 , висновками судово-медичних експертиз, висновками експертів, а також даними слідчих експериментів, проведених за участю свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_10 .
При цьому предметом ретельної перевірки суду апеляційної інстанції були доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника, що стосуються неповноти протоколу огляду місця події та неповноти висновків експертів. Цим доводам апеляційний суд дав відповідну юридичну оцінку і навів в ухвалі свої висновки.
При цьому апеляційний суд слушно зазначив, що наведені в апеляційній скарзі захисника доводи є необґрунтованими та неспроможними і у своїй сукупності не спростовують винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, а посилання захисника на необхідність призначення повторних і додаткових експертиз, з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди, кількості проведених різних видів експертиз, відсутності протиріч між ними та іншими доказами, які були досліджені судом, є необґрунтованими та можуть свідчити про умисне затягування розгляду кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 65 КК, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК; відповідно до положень Загальної частини КК; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.
Апеляційний суд, вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке слід призначити ОСОБА_7 , відповідно до вимог ст. 65 КК врахував: те, що ОСОБА_7 вчинив два злочини, один з яких є тяжким, що вказані злочини були вчинені ним у стані алкогольного сп`яніння, що обвинувачений певний час після скоєння злочинів переховувався та ухилявся від відповідальності, а також обставини, що пом`якшують покарання, - визнання обвинуваченим своєї вини та часткове відшкодування заподіяної потерпілому шкоди.
Покарання, призначене ОСОБА_7 , на думку Верховного Суду, є необхіднім та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин провадження, Верховний Суд вважає, що вирок апеляційного суду відносно ОСОБА_7 є законним, обґрунтованим та вмотивованим і відповідає вимогам ст. 420 КПК.
Доводи касаційної скарги захисника щодо безпідставного відхилення його клопотання щодо дослідження доказів є необґрунтованим. 
Апеляційний суд розглянув зазначене клопотання і, відмовляючи в його задоволенні, навів відповідні мотиви прийнятого рішення.
Виходячи з зазначеного та керуючись статтями 433, 434, 436-438, 441, 442 КПК, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає. 
З цих підставСуд постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Чернівецької області від 12 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 – без зміни. 
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                          ОСОБА_3