ПОСТАНОВА
Іменем України

21 лютого 2018 року   
Київ
справа №818/927/17
адміністративне провадження №К/9901/1490/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Данилевич Н.А.
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Сумського окружного адміністративного суду в складі судді Боднар С.О. від 01.08.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів:           Бартош Н.С. (головуючий), суддів Курило Л.В., Присяжнюк О.В. від 26.10.2017 у справі №818/927/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, т.в.о. начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області Хобота Михайла Віктровича,  про визнання бездіяльності неправомірною,

УСТАНОВИВ:  
          У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати неправомірною бездіяльність відповідачів щодо ненадання інформації на питання 3 його заяви від 6 червня 2017 року № 245, а також щодо невиконання його законних вимог, викладених у пункті 4 зазначеної заяви, а саме: незалучення до перевірки, позбавлення права взяти участь у цій перевірці та бути присутнім при розгляді заяви. 
          Свої вимоги мотивував тим, що 6 червня 2017 року він звернувся до начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області із заявою, у якій просив внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за статтями  191, 364, 366 Кримінального кодексу України по факту заволодіння коштами сільських рад шляхом службового підроблення та зловживання службовим становищем керівником Лебединського казначейства. Також просив, якщо до внесення вказаних відомостей в ЄРДР буде проведена будь-яка перевірка з даного приводу, назвати осіб, які ініціювали та виконали цю перевірку та вказати закони, якими вони керувались при проведенні перевірки. Крім того, просив залучити його до перевірки у випадку, якщо Лебединський ВП ГУНП України в Сумській області буде її проводити. Проте, з листа від 14 червня2017 року №8550/К-98 убачається, що Лебединський ВП ГУНП України в Сумській області не надав відповіді на 3 та 4 питання його заяви, а саме: не названі особи, які ініціювали та виконали перевірку, не вказані закони, якими вони керувались при проведенні цієї перевірки, не залучили позивача до проведення перевірки. На думку позивача, відповідач повністю проігнорував вимоги пунктів 3 та 4 його заяви, чим порушив його право на участь у перевірці та на своєчасне отримання обґрунтованої відповіді, передбачені статтею 40 Конституції України та статтями 15, 18, 19 Закону України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР).
          Сумський окружний адміністративний суд постановою від 1 серпня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року відмовив у задоволенні позову.
          Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою, у якій посилаючись на порушення відповідачем вимог статей 7 та 15 Закону № 393/96-ВР просить скасувати зазначені рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов. 
          У відзиві на касаційну скаргу Головне управління Національної поліції у Сумській області посилаючись на законність та обґрунтованість судових рішень зазначило, що відповідач діяв у межах статті 8 Закону № 393/96-ВР припинивши розгляд повторного звернення позивача.
          Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, суд приходить до висновку, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій ? без змін.
          Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 6 червня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області із заявою № 245. 
           14 червня 2017 року Лебединське ВП ГУНП України у Сумській області листом                № 8550/К-98 повідомило ОСОБА_2 про те, що проведено перевірку, в ході якої встановлено, що відповідно до статті 8 Закону № 393/96-ВР не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом, від одного і того ж громадянина, з одного питання, якщо перше вирішено по суті. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення. У зв'язку з цим, подальший розгляд заяви припинено.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до статті 7 вказаного Закону звернення, оформлені належним чинним і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду; якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення; у разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.
Статтею 8 Закону № 393/96-ВР визначено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.
З матеріалів справи вбачається, що 18 квітня 2017 року ОСОБА_2 звертався до начальника Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області із заявою № 161, де викладені аналогічні питання. За результатом розгляду вказаної заяви, листом від 28 квітня 2017 року № 6026 Лебединське ВП ГУНП України в Сумській області повідомило заявника про те, що проведено перевірку. В ході перевірки встановлено, що відповідно до статті 85 Бюджетного кодексу України за рішенням відповідної місцевої ради можуть здійснюватись видатки, не внесені до місцевих бюджетів цим кодексом. У зв'язку з цим Лебединське УДКСУ Сумської області звернулось до сільських рад Лебединського району Сумської області з проханням винайти можливість щодо виділення коштів з сільського бюджету на виготовлення проектно-кошторисної документації та на капітальний ремонт підлоги першого поверху приміщення Лебединського УДКСУ, яка знаходилась в аварійному стані, в якому обслуговуються розпорядники та одержувачі бюджетних коштів, в тому числі і сільські ради. Кошти на капітальний ремонт приміщення Лебединського УДКСУ Сумської області виділялись на підставі рішень сесій сільських рад та договорів на передачу між бюджетних трансфертів, в яких визначено цільове їх використання.
Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 повторно звернувся до одного і того ж органу з одного і того ж питання, яке було вирішене по суті. Тому, відповідач, на підставі статті 8 Закону № 393/96-ВР, обґрунтовано прийняв рішення про припинення розгляду повторного звернення ОСОБА_2
          Доводи ОСОБА_2 про те, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року встановлено той факт, що заява позивача від 18 квітня 2017 року не розглянута по суті, та зобов'язано відповідача надати повну інформацію, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на момент направлення на адресу позивача листа від 14 червня 2017 року таке рішення було відсутнє.           
          Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
          Згідно з частиною першою статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
          За таких обставин, касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Сумського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2017 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року - без змін. 
          Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2 відмовити.
Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 1 серпня            2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа

В.М. Бевзенко 

Н.А. Данилевич

Судді Верховного Суду