Постанова
Іменем України
 
5 лютого 2018 року
м. Київ
 
справа № 643/21490/13-ц
провадження № 61-2257св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В.С., 
Пророка В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач: ОСОБА_5, 
відповідач: ОСОБА_6,
відповідач: ОСОБА_7,
третя особа - сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 17 грудня 2015 року у складі судді Єлізарова І. Є. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 березня 2016 року у складі суддів: Кіся П. В., Кіпенко О. А., 
Шаповал Н. М.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 9 вересня 
2014 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.
Усунуто власнику ОСОБА_4 перешкоди в користуванні належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку з неї відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6
Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору в сумі 8 гр 50 коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 37 грн.
У позові ОСОБА_5 відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року рішення Московського районного суду міста Харкова від 9 вересня 
2014 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову 
ОСОБА_5 до ОСОБА_7 скасовано та провадження у справі в цій частині закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України (2004 року) у зв'язку з тим, що ОСОБА_7 помер до пред'явленого позову і правонаступники до участі у справі не залучалися. 
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 грудня 2014 року рішення Московського районного суду міста Харкова від 9 вересня 
2014 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 в цій частині відмовлено.
Рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову 
ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним скасовано та в задоволенні позову в цій частині відмовлено з інших правових підстав. 
Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ  від 18 березня 2015 року рішення апеляційного суду Харківської області 
від 25 грудня 2014 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 червня 2015 року рішення Московського районного суду міста Харкова від 9 вересня 
2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 залишено без змін.
У листопаді 2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду із заявою про відстрочку виконання рішення Московського районного суду міста Харкова від 9 вересня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського районного відділу Харківського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, про усунення перешкод                     у користуванні квартирою, зняття з реєстраційного обліку та виселення; 
за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.
Заява мотивована тим, що рішенням Московського районного суду міста Харкова від 9 вересня 2014 року усунено ОСОБА_4 перешкоди                              у користуванні належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення                     та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Посилаючись на те, що заявники є інвалідами по зору, іншого житла не мають, просили відстрочити їх виселення і зняття з реєстраційного обліку до закінчення розслідування кримінального провадження (ЄРДР 
№ 42014220040000011) про шахрайські дії з боку ОСОБА_9, 
ОСОБА_7, які шляхом обману та підробки підпису, заволоділи квартирою.
Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 17 грудня 
2015 року заяву ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено частково.
Постановлено відстрочити виконання рішення Московського районного суду міста Харкова від 9 вересня 2014 року про виселення та зняття ОСОБА_5, ОСОБА_6 з реєстраційного обліку строком на 3 (три) місяці з часу набрання ухвалою законної сили.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_5                                є пенсіонером, інвалідом І групи по зору, ОСОБА_6 - інвалідом ІІ групи, іншого житла вони не мають, а їх виселення припадає на зимовий період року. Крім того, відсутні підстави нагальної потреби вселення в спірну квартиру нового власника - ОСОБА_4
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30 березня 2016 року ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 17 грудня 2015 року залишено без змін.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідачі є інвалідами І, ІІ групи (по зору), іншого житла не мають, їх виселення в зимовий період року не обумовлений нагальною потребою, яка унеможливлює застосування відстрочення виконання рішення на 3 місяці, що є незначним строком відстрочення виконання рішення, враховуючи важкість негативних наслідків у вигляді позбавлення цих осіб житла в зимовий період року.
У касаційній скарзі, поданій у квітні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій й постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій виходили з того, що заявники є інвалідами по зору. Однак, відповідачі не заявляли клопотання, а суди не призначали і не проводили жодної судової медичної експертизи. Отже, виключних обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду у справі не встановлено, а тому оскаржувані ухвали є незаконними і підлягають скасуванню.
17 січня 2018 року справу передано на розгляд до Верховного Суду.
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що  підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
Відповідно до статті 373 ЦПК України (у редакції, чинній на момент звернення із заявою) за наявності обставин, які утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.
Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_5 є пенсіонером, інвалідом І групи (по зору), ОСОБА_6 - інвалід ІІ групи, іншого житла вони не мають, а їх виселення припадає на зимовий період року та, встановивши, що ОСОБА_4 не доведено належними та допустимим доказами на підтвердження того, що відстрочення виконання рішення суду суттєво порушить його права, як власника квартири, дійшов правильного висновку про відстрочення виконання рішення суду.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 17 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30 березня 2016 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття,  є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | І. М. Фаловська     В. С. Висоцька     В. В. Пророк