Постанова
Іменем України        

12 квітня 2018 року                                                                      
м. Київ                                                                   
 
справа № 212/6539/16-ц
провадження № 61-5376св18 
                                                                                                                           
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), 
суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1,
відповідач - Виконавчий комітет Покровської районної у місті Кривому Розі ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління благоустрою та житлової політики Криворізької міської ради
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від              12 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П.,               Зубакової В. П., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Жовтневої (в даний час - Покровської) районної у місті Кривому Розі ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління благоустрою та житлової політики Криворізької міської ради, про визнання права на переважне одержання жилих приміщень та забезпечення житлом.
 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилався на те, що він має статус інваліда ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції (далі - Чорнобильська АЕС) категорії 1. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради від 17 квітня 2013 року № 190 він перебуває на обліку потребуючих поліпшення житлових умов. Станом на 01 січня 2016 року порядковий номер у позачерговій черзі як інваліда війни, ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС - 167, а у загальній черзі - 750. Статтею 46 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) і пунктом 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни» передбачено його право на позачергове забезпечення житлом протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а пунктом 10 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протягом року з дня подання заяви. Його черга на отримання житла у позачерговому списку як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС   1 категорії настала 18 квітня 2014 року, однак протягом 2014-2016 років належне йому житло він не отримав. З огляду на викладене, просив визнати його право на переважне одержання жилих приміщень перед усіма іншими категоріями позачерговиків, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та зобов'язати вжити заходів у строк, що не перевищує шести місяців з моменту набрання чинності рішенням суду, щодо забезпечення його житлом шляхом надання йому благоустроєного жилого приміщення, яке відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам, у розрахунку на склад сім'ї з чотирьох осіб з урахуванням його права на додаткову житлову площу у вигляді окремої кімнати, згідно із черговістю та з урахуванням переважного права на одержання жилих приміщень перед усіма іншими категоріями позачерговиків, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов виконкому.
 
Виконавчий комітет Покровської районної у місті КривомуРозі ради заперечив проти задоволення позову в частині забезпечення житлом, посилаючись на те, що у                 2016 році у Покровському районі житлові приміщення особам, які перебувають на обліку і потребують поліпшення житлових умов, не розподілялися у зв'язку з відсутністю новозбудованої та вивільнюваної жилої площі. За наявності вільної жилої площі на території району її буде розподілено згідно з чинним законодавством у порядку черговості.
 
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд виходив з відсутності переваг у позивача перед іншими особами, які перебувають на квартирному обліку перед ним. У разі задоволення судом позовних вимог будуть порушені права інших осіб на позачергове отримання житла. ОСОБА_1 має бути забезпечений житлом у порядку черги після того, як будуть забезпечені житлом особи, які перебувають у списку осіб, що мають право на позачергове одержання житла перед ним,  що відповідатиме положенням статті 43 ЖК Української РСР. 
 
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про залучення її до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року скасовано, провадження у справі закрито у зв'язку зі смертю позивача.  
 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, оскільки виникли між сторонами стосовно права позивача ОСОБА_1 як інваліда ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС категорії 1 на позачергове забезпечення житловою площею, переважного права на одержання житлових приміщень. Ці правовідносини нерозривно пов'язані з особою позивача як особи, що має заслуги перед Батьківщиною.  
 
У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення цим судом норм матеріального та процесуального права, і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для правонаступництва і не звернув уваги на те, що законодавство у сфері житлових правовідносин передбачає заміну місця у житловій черзі членом сім'ї померлого пільговика. Жоден нормативно-правовий акт не містить положень щодо припинення права особи на одержання житла у зв'язку зі смертю. Члени сім'ї померлого пільговика не лише одержують належне йому право на отримання житла, але й займають його місце у черзі. Тому суд безпідставно застосував до спірних правовідносин частину першу статті  1219 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та всупереч положенням статті 37 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень (далі - ЦПК України 2004 року), не залучив її до участі у справі.   
 
Станом на час розгляду справи у Верховному Суді не надійшло відзивів на касаційну скаргу.
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни.
25 березня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про взяття його на квартирний облік.
Згідно з витягом з протоколу засідання громадської комісії з житлових питань виконкому Жовтневої районної у місті КривомуРозі ради від 15 березня 2016 року                № 3 комісія у складі: голови комісії ОСОБА_4, заступника голови комісії                ОСОБА_5, секретаря комісії ОСОБА_6, вирішила внести зміни до справи квартирного обліку ОСОБА_1, зазначивши, що він має право на позачергове отримання житла як інвалід ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильскій АЕС - категорія 1. Протокол затверджено рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради від 16 березня 2016 року                 № 130.  
Листами Управління благоустрою та житлової політики виконкому міськради від 18 травня 2016 року і Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради від 01 березня 2016 року та від 29 червня 2016 року ОСОБА_1 повідомлено про те, що він на підставі рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі від 17  квітня 2013 року прийнятий на квартирний облік з правом позачергового надання житла як інваліду війни з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1.
Станом на 01 січня 2016 року та на 01 травня 2017 року ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку за місцем проживання у виконкомі Жовтневої районної у місті Кривому Розі ради і його порядковий номер у позачерговій черзі як інваліда війни ІІ групи, ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 - 162, а у відокремленому списку - 7.  
ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
З часу взяття позивача на квартирний облік згідно з рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі від 17 квітня 2013 року його не було забезпечено житлом.
Відповідно до частин першої, другої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту, соціальне житло надається безоплатно.
Згідно зі статтею 9 ЖК Української РСР забезпечення постійним житлом громадян,  які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного  житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 43 ЖК Української РСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.
Згідно з частиною першою статті 46 ЖК Української РСР поза чергою жиле приміщення надається, зокрема, інвалідам  Великої  Вітчизняної  війни і прирівняним до них у встановленому  порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого 
приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на  території інших держав  -  протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.
 
Відповідно до пункту 18 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються пільги щодо позачергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій. Особи, зазначені в цій статті, забезпечуються жилою площею протягом двох років з дня взяття на квартирний облік, а особи з інвалідністю I групи з числа учасників бойових дій на території інших країн - протягом року.
 
Згідно з пунктом 10 частини першої статті 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема, позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім'ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла                 (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України.
Отже, чинним законодавством врегульовано порядок надання житла особам, які потребують поліпшення житлових умов, а також особам, які мають переваги в одержанні жилих приміщень перед іншими категоріями громадян.
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позивача житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Позивачем не надано суду доказів наявності переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у списку стоять перед ним. Позивач має право на забезпечення житлом лише за умови надходження його черги на отримання житла. Враховуючи, що попереду позивача у черзі знаходиться значна кількість осіб, які потребують поліпшення житлових умов, недотримання черговості становитиме порушенням норм чинного законодавства та прав цих осіб, а отже правові підстави для задоволення позову відсутні.
 
Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
 
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2017 року відкрито апеляційне провадження у справі за  апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року.
 
Під час розгляду справи в апеляційному порядку у грудні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Апеляційного суду Дніпропетровської області з клопотанням про залучення її до участі у справі як правонаступника. Обґрунтовуючи заяву,                  ОСОБА_3 посилалася на те, що є дружиною позивача ОСОБА_1, який помер             ІНФОРМАЦІЯ_2. 
 
Факт смерті позивача ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про смерть. 
 
Згідно з частиною першою статті 37 ЦПК України 2004 року у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.
 
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов'язки право попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
 
Відповідно до частини четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
 
Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
 
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
 
Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;                      3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. 
 
Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про залучення її до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами щодо права позивача як інваліда ІІ групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1 стосовно позачергового забезпечення житловою площею та переважного права на забезпечення житлом, нерозривно пов'язані з особою позивача як такого, що має заслуги перед Батьківщиною, а тому не допускають правонаступництва.
 
Доводи касаційної скарги про те, що чинним законодавством у сфері житлових правовідносин передбачається заміна місця у житловій черзі членом сім'ї померлого пільговика, не заслуговують на увагу, оскільки правового обґрунтування цих доводів заявником не наведено.
 
Разом з тим оскаржувана ухвала апеляційного суду в частині скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, тому є незаконною і підлягає скасуванню з огляду на таке.
 
Пунктом 6 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
 
Згідно з частиною першою статті 310 ЦПК України 2004 року рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.
 
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду судом цивільної справи без ухвалення рішення у зв'язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.
 
Разом з тим відповідно до частини другої статті 310 ЦПК України 2004 року, якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони у спірних правовідносинах після ухвалення рішення, що не допускає правонаступництва, не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.
 
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд, встановивши, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва, в порушення вимог зазначеної норми процесуального права не перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі. 
 
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
Оскільки оскаржувана ухвала апеляційного суду в частині скасування рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі постановлена з порушенням норм процесуального права, є незаконною і перешкоджає подальшому провадженню у справі, її необхідно скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
 
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року в частині скасування рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2017 року та закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Покровської районної у місті Кривому Розі ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління благоустрою та житлової політики Криворізької міської ради, про визнання права на переважне одержання житлових приміщень та забезпечення житлом, скасувати, справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
 
У решті ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 грудня                 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

                                          
Головуючий | В. А. Стрільчук
Судді: | С. О. Карпенко
| В. О. Кузнєцов
| С. О. Погрібний
| О. В. Ступак